Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року Справа№200/342/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

15.01.2026 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему “Електронний суд”, надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.01.2026, з вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо застосування до пенсійної справи таку особливість, як “Рішення суду згідно ПКМУ №821 - з 24.07.2025 по довічно” та припинення виплату пенсії з 01 грудня 2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не застосовувати до пенсійної справи такі особливості, як “Рішення суду згідно ПКМУ №821 - з 24.07.2025 по довічно” та поновити виплати пенсії з 01.12.2025 року і виплачувати пенсію без застосування приписів постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету з Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу призначено пенсію на виконання судового рішення, проте фактично пенсія не виплачується у зв`язку із застосуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету з Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”. Позивач вказав, що Порядок № 821 суперечить приписам ст. 47 Закону № 1058-IV, оскільки дозволяє органам пенсійного фонду не виплачувати пенсію. Зазначив, що припиняти виплату пенсії можливо виключно за приписами ст. 49 Закону № 1058-IV, а не за приписами Порядку № 821.
Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821, яка набрала чинності 17.07.2025, затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі – Порядок №821), яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування). Вказав, що положення пунктів 4– 7 Порядку №821 визначають механізм та умови здійснення таких виплат і є обов`язковими для застосування всіма органами Пенсійного фонду України. 
Вважає, що вимога позивача щодо здійснення виплати без застосування пунктів 4– 7 Порядку №821 фактично спрямована на покладення на Головне управління обов`язку діяти поза межами наданих йому повноважень та всупереч чинному нормативно-правовому акту. Доводи Позивача фактично зводяться до неправомірності дій Кабінету Міністрів України, що полягають у прийнятті Постанови № 821 у чинній редакції.
Позивач надав додаткові пояснення у яких вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України №1058-IV відповідач не має законного права не виплачувати позивачу щомісячно пенсію. Та позивач має право на отримання поточних (щомісячних ) пенсійних виплат без будь яких відтермінувань, як це прямо передбачено ст. 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Також від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог в обґрунтування якої зазначено, що відповідач здійснив перерахунок пенсії та у рішенні від 17.02.2026 змінив дату застосування особливості та зазначив наступне: “Рішення суду згідно ПКМУ №821 - з 10.02.2026 по довічно”. Зазначив, що відповідач на власний розсуд змінив дату такої особливості з 24.07.2025 року на 10.02.2026 та враховуючи, що відповідач не поновив позивачу виплати з грудня 2025 року та продовжує невиплачувати позивачу поточної пенсії ( щомісяця).
Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази у справі.
Ухвалою суду від 04.02.2026 вирішено прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 .
Позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку у відповідача, що не є спірним у справі.
Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2025 у справі №200/7676/24, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025, вирішено, зокрема зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з зарахуванням до наявного страхового та пільгового стажу на підземних професіях 24 роки 11 місяців 15 днів (станом на 19.08.2024 рік) набутий пільговий стаж на підземних професіях з 20.08.2024 року по 12.09.2024 рік (24 дні) та призначити ОСОБА_1 з 12.09.2024 року пенсію на пільгових умовах відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
На виконання рішення суду у справі №200/7676/24 позивачу призначено пенсію за віком з 12.09.2024 по довічно, що підтверджується рішенням 056650008827 від 30.07.2025.
Листом від 30.09.2025 повідомлено позивача про виконання рішення суду та додатково повідомлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”, яка набрала чинності 17.07.2025, установлено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, які набрали законної сили після набрання чинності цією постановою, здійснюються після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування. Отже, виконання рішення суду буде здійснено після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям.
На звернення позивача щодо виплати пенсії, відповідач листом від 22.12.2025 повідомив, що за даними електронної пенсійної справи заборгованість за рішенням суду за період з12.09.2024 по 31.12.2025 визначена у розмірі 369103,00 грн. У жовтні 2025 року після надходження відповідного фінансування позивач отримав пенсію разом з частиною суми боргу в сумі 57967,57 грн, а у листопаді – 240222,88 грн. Зазначено, що в подальшому пенсія в розмірі 23610,00 грн та заборгованість по ній виплачуватимуться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету з Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень” після надходження відповідного фінансування в межах бюджетних призначень.
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії з 01.01.2026 (протокол від 21.12.2025) в графі “особливості” значиться, зокрема: “рішення суду згідно ПКМУ №821 – з 24.07.2025 по довічно”.
З грудня 2025 року позивач не отримує пенсійні виплати.
На його звернення від 16.01.2026, відповідач листом від 12.02.2026 повідомив, що в подальшому виплата щомісячної пенсії, призначеної на виконання рішення суду та боргу, нарахованого на виконання рішення суду, буде проводитись в межах виділених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку№ 821.
Згідно наведеної у вказаному листі інформації, виплата пенсії позивачеві здійснювалася на підставі ПКМУ №821 та виплачено у повному обсязі з 12.09.2024 по квітень 2025 року, в травні 2025 року лише частково: в сумі 17434,55 грн (залишок боргу 6175,45 грн), в червні не виплачено (залишок боргу 23610 грн), в липні 2025 виплачено 6092,90 грн (залишок 17517,10 грн), з серпня по листопад 2025 року виплачено у повному розмірі, з грудня 2025 виплата пенсії не проводиться (борг за грудень 2025 – 23610 грн, за січень 2026 року – 24582,43 грн, за лютий 2026 року – 24582,43 грн). Разом залишок суми боргу становить 120 077,41 грн (станом на 12.02.2026).
Отже матеріалами справи підтверджується невиплата пенсії позивачеві з грудня 2025 року у зв`язку із застосуванням до пенсії позивача ПКМУ №821.
Також позивачем надано копію рішення про перерахунок пенсії від 17.02.2026, згідно з яким з 01.01.2026 розмір пенсії становить 25950 грн. При цьому в графі “особливості” зазначено, зокрема: “Рішення суду згідно ПКМУ №821 – з 10.02.2026 по довічно”.
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо застосування Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За змістом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-VI (далі - Закон № 1058).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно ст. 85 Закону України “Про пенсійне забезпечення” пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 Закону № 1058, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058 виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону. Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, виходячи з викладеного, про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фонду має прийматися відповідне рішення із визначенням в ньому підстав припинення виплати пенсії.
Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 05.06.2012 №4901-VI “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, плануються Пенсійним фондом України в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм.
Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 № 1152 “Деякі питання бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік”.
Механізм фінансування з бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік видатків на виплату ретроспективних судових рішень та перерахованих пенсій за рішенням суду, який передбачає здійснення виплат за окремими програмами у розрізі джерел їх виплати визначено пунктом 25 розділу “Прикінцеві положення” Закону України “Про державний бюджет України на 2025 рік”.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування) (далі - Порядок № 821).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 821 виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Згідно пункту 7 Порядку № 821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Пунктом 8 Порядку № 821 встановлено, що невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Отже, Порядком № 821 визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання законної сили рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Станом на дату розгляду справи постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 № 821 є чинною, а відтак, затверджений нею Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, є обов`язковим у застосуванні пенсійними органами.
Разом з тим, аналіз наведених вище норм права дає підстави зробити висновок, що з урахуванням Порядку №821 здійснюється виплата пенсій нарахованих на виконання судового рішення за минулий час; про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фонду має прийматися відповідне рішення із визначенням в ньому підстав припинення виплати пенсії.
Так, згідно наданих суду доказів, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2025 у справі №200/7676/24, що набрало законної сили 24.07.2025, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 12.09.2024 з врахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 року № 821.
Отже, до нарахованої пенсії ОСОБА_1 за період з 12.09.2024 до 23.07.2025 (до дати що передує даті набрання законної сили судовим рішенням) відповідачем правомірно застосовано Порядок №821. 
Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем, всупереч приписів постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 року № 821, вказаний Порядок застосований також до поточної пенсії та з грудня 2025 року пенсія взагалі не виплачується.
Невиплата пенсії позивачеві з грудня 2025 року обумовлена застосуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 року № 821.
Суд зазначає, що фактично позивачу припинено виплату пенсії з 01.12.2025.
При цьому, суд зазначає, що підстави припинення виплати пенсії визначені нормами ст. 49 Закону № 1058.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону №1058 виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. 
За змістом наведеної норми випадки, за яких може бути припинено виплату пенсії, можуть бути передбачені виключно законом.
Водночас таке припинення можливе виключно на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду (постанова Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 236/2495/17).
Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону № 1058 у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Отже, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії, нездійснюючі її виплату з грудня 2025 року.
Суд зазначає, що на правові відносини з приводу одержання пенсії поширюється правовий режим захисту згідно з ст.1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа - це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.
Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України “Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції” від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено: “Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів”.
Пунктом 38 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” (Заява № 4909/04) Cуд повторює, що стаття 1 Першого протоколу, по суті, гарантує право власності і містить три окремі норми: перша норма, що сформульована у першому реченні частини першої та має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння своїм майном; друга, що міститься в другому реченні частини першої цієї статті, стосується позбавлення особи її майна і певним чином це обумовлює; третя норма, зазначена в частині другій, стосується, зокрема, права держави регулювати питання користування майном. Однак ці три норми не можна розглядати як “окремі”, тобто не пов`язані між собою: друга і третя норми стосуються певних випадків втручання у право на мирне володіння майном і, отже, мають тлумачитись у світлі загального принципу, проголошеного першою нормою (пункт 106 рішення Європейського суду з прав людини від 08.07.1986, серія A, № 102 “Літгоу та інші проти Сполученого Королівства” (Lithgow and Others v. The United Kingdom).
Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття власності, яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права, і, таким чином, як власність в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (Broniowskiv.Poland, № 31443/96, пар. 98).
Таким чином, право на отримання призначеної на підставі достовірних і правдивих документів пенсії підпадає під захист за ст.1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і право власності на згадані кошти не може бути припинено, оскільки є невиправданим втручанням у право учасника суспільних відносин на мирне володіння майном.
На підставі викладеного вище, суд, з метою захисту прав позивача, ураховуючи, що з 01.12.2025 виплата пенсії позивачеві не проводиться та матеріалами справи підтверджується застосування до пенсії позивача постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 № 821 з 10.02.2026 ( “Рішення суду згідно ПКМУ №821 – з 10.02.2026 по довічно”), вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо застосування до пенсії ОСОБА_1 з 24.07.2025 та з 10.02.2026 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 № 821 та невиплати пенсії з 01.12.2025 та зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2025 та здійснити її виплату, починаючи з 24.07.2025 та з 10.02.2026 відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без урахування постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 № 821.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, ураховуючи, що суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн (1331,20 *0,8).
Таким чином, судовий збір у розмірі 1064,96 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виплати нарахованої ОСОБА_1 пенсії з 24.07.2025 та з 10.02.2026 з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 № 821.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної (поточної) пенсії з 01.12.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ЄДРПОУ 13486010) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 01.12.2025 та здійснити її виплату, починаючи з 24.07.2025 та з 10.02.2026 відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без урахування постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 № 821.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя В.С. Дмитрієв