П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/4873/24	
Перша інстанція: суддя Величко А.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ТРАНС – 2023» до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ 058022 від 9.05.2024р.,

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2024р. ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС – 2023» звернулося до суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило визнати протиправними та скасувати:
- постанову в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Гринюка О. №ПШ 058022 від 9.05.2024р. щодо ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. 
Позивач зазначив, що підставою прийняття оскаржуваної постанови №ПШ058022 від 9.05.2024р. була виявлена перевіркою Відділу державного нагляду (контролю) відсутність роздруківки даних роботи за 28.03.2024р. з цифрового тахографа водія ОСОБА_1 на транспортному засобі Ман держ. номер НОМЕР_1 . Позивач зазначив, що застосування контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв і тахокарт, обов`язкове лише для перевізників, які здійснюють міжнародні перевезення. Разом з тим, автомобіль позивача здійснював внутрішні автомобільні перевезення, а не міжнародні перевезення. Також позивач вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки він не виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи. А постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, винесена за відсутності позивача є неправомірною та підлягає скасуванню.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2025р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Гринюка О. №ПШ 058022 від 9.05.2024р. щодо ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС – 2023» судові витрати в розмірі 2 422,4грн.
Не погодившись із даним судовим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно – господарського штрафу є протиправною, оскільки на дату розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у відповідача були відсутні підстави вважати, що позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, суд першої інстанції вказав на те, що на момент перевірки водій ОСОБА_1 мав індивідуальну контрольну книжку водія та вказані документи могли бути надані позивачем під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, проте про її розгляд позивач повідомлений не був.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та належної оцінки доказів, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.
Так, апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» на праві власності належать транспортні засоби марки: автомобіль марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; напівпричіп марки WILCOX, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
28.03.2024р. старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області на а/д Н-24 210 км «Благовіщенське» (через Вознесенськ) проведено перевірку автомобіля марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки WILCOX, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Відповідно до товарно-транспортної накладної №19-0006672 від 28.03.2024р. перевізником зазначено - ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023".
За результатами проведеної перевірки складено Акт АР №015732 від 28.03.2023р.. Під час перевірки виявлено надання послуг з внутрішньо вантажних перевезень без оформлення документів, передбачених ст.48 Закону №2344, а саме: відсутня особиста картка водія до цифрового тахографу.
Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області направлено запрошення на адресу ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 9.05.2024р.. 
Зазначене запрошення було отримано позивачем.
На підставі акту перевірки №015732, Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області прийнято постанову №ПШ058022 від 9.05.2024р. про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000грн. до ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» за порушення абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Не погоджуючись з прийнятою відповідачем постановою №ПШ058022 від 9.05.2024р., позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність судового рішення суду першої інстанції, з урахуванням підстав, за якими апелянт просить його скасувати, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Предметом спірних правовідносин є правомірність застосування до ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» санкцій за порушення положень чинного законодавства, зокрема у вигляді адміністративно-господарського штрафу.
Так, за змістом ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Положеннями ч.2 зазначеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Приписами ст.238,239 ГК України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.
У відповідності до ч.1 ст.241 ГК України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету' у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.
При цьому, для правильного вирішення справи по суті необхідним є дослідження нормативно-правового регулювання, яке визначає вимоги до осіб, які є учасниками правовідносин з перевезення.
Так, відповідно до ч.2 ст.2 ЗУ «Про транспорт» №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Крім того, відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються ЗУ «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон №2344-ІІІ).
Відповідно до ч.12 ст.6 Закону №2344-ІІІ, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Положення Закону №2344-ІІІ визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги.
За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до ст.60 Закону №2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Згідно з ч.1 ст.128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
Отже, суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.60 Закону №2344-ІІІ, може бути лише суб`єкт господарювання.
Окрім того, процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8.11.2006р. №1567 (надалі - Порядок №1567).
Так, положеннями Порядку №1567 врегульовано, що:
- цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 1).
- рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2).
- рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртранебезпеки та її територіальних органів (далі -посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком Г\ сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку. Положення про формений одяг, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку посадової особи та працівника Укртрансбезпеки затверджує Мінінфраструюури. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками) (пункт 4).
- рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12).
- графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин ( пункт 13).
- рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) с перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14).
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
- оснащення таксі справним таксометром;
- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Згідно п.16 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе:
- використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансбезпека»;
- використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;
- здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів;
- використання засобів фото- і відеофіксацїі процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;
- використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення;
- здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Відповідно до п.17 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.
Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункт 19).
Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму( пункт 20 ).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності) ( пункт 21 ).
У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22).
Приписами ст.48 Закону №2344-ІІІ чітко визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у ст.48 Закону №2344-Ш визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Відповідно до ст.18 Закону №2344-ІІІ, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів передбачає належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Відповідно до п.6.1,6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 7.06.2010р. за №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3) (надалі – Положення №340).
Приписами п.1.3. Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (надалі - ТЗ).
Згідно з п.7.1 Положення №340 (чинного станом на час виникнення спірних правовідносин) перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.11.2006р. №1567.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція №385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Відповідно до п.1.3 Інструкції №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Окрім того, відповідно до п. "а" ч.1 ст.10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979р. №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.
Згідно з ч.3 ст.10 Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.
В той же час, ведення тахографу чи індивідуальної контрольної книжки водія передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон.
Отже, автобуси, водії яких здійснюють нерегулярні і регулярні спеціальні пасажирські перевезення, регулярні пасажирські перевезення на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Відповідно до п.3.3. Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994 016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Згідно з п.3.5 Інструкції №340 перевізники:
- забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);
- зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців здати останнього запису, та протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;
- аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Аналізуючи вищевказані норми законодавства, судова колегія зазначає, що вантажні автомобілі повною масою понад 3,5тон, які використовуються суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених приписами ст.48 Закону №2344-111, обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнених тахокарт (реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв) або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.03.2017р. у справі за №813/5710/14 та від 10.05.2019р. у справі №816/124/17.
Виключна відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена у ст.60 Закону №2344-ІІ1.
Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 цього Закону, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається із матеріалів справи, що 28.03.2023р. старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області на а/д Н-24 210 км "Благовіщенське" (через Вознесенськ) проведено перевірку автомобіля марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки WILCOX, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Згідно товарно-транспортної накладної №19-0006672 від 28.03.2024 року перевізником зазначено - ТОВ "ГЛОБАЛ ТРАНС-2023".
За результатами проведеної перевірки складено Акт АР №015732 від 28.03.2023 року. Під час перевірки виявлено надання послуг з внутрішньо вантажних перевезень без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону № 2344, а саме: відсутня особиста картка водія до цифрового тахографу.
Водій транспортного засобу з актом ознайомився та підписав акт.
Тобто, під час перевірки даного транспортного засобу було встановлено, що водієм даного транспортного засобу здійснювалося надання послуг з вантажних перевезень за відсутності на момент перевірки документів, передбачених ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме - особиста картка водія до цифрового тахографу, оскільки транспортний засіб обладнано цифровим тахографом.
Відповідальність за дане порушення визначене абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 нього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що під час здійснення рейдової перевірки у позивача був відсутній - особиста картка водія до цифрового тахографу, оскільки транспортний засіб обладнано тахографом.
Відповідно до п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Положеннями п.26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27).
Як вбачається із матеріалів справи, що позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення листом на 9 травня 2024р.(а.с.178). Позивачем отримано вказаний лист 30.04.2024р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, згідно якого позивач отримав вказане повідомлення (а.с.178 зворотній бік).
При цьому, позивач не з`явився на розгляд справи.
За наявності підстав посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області прийнято постанову №ПШ058022 від 9.05.2024р. про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000грн. до ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» за порушення абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000грн. є такою, що прийнята відповідачем правомірно, на підставі та в межах чинних норм законодавства, оскільки позивач здійснював вантажне перевезення відповідно до наявної у справі ТТН як автомобільний перевізник, факт здійснення вантажного перевезення підтверджено та при цьому на момент перевірки транспортного засобу ТОВ «ГЛОБАЛ ТРАНС-2023» було відсутнє у водія особиста картка водія до цифрового тахографу. 
Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що у позивача була наявна можливість надати відповідні пояснення та індивідуальну контрольну книжку водія, на яку вже посилався у позові.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що посадові особи відповідача приймаючи оскаржувану постанову, діяли правомірно та на підставі чинних норм законодавства України, виходячи із вище встановлених обставин.
У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позову з вищенаведених підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2025р. - скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ТРАНС – 2023» до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ 058022 від 9.05.2024р. - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук