31.03.2026 
ЄУН № 337/553/26
Провадження № 2/337/911/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя 

У складі : головуючого – судді Ширіної С.А.,
за участю секретаря – Бикової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визнання відмови в приватизації житла неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в якому просить визнати неправомірною відмову щодо здійснення приватизації, визнати за нею право на приватизацію, та зобов`язати відповідача провести приватизацію і передати у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 у відповідності до вимог Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду».
У позові зазначила, що вона проживає та зареєстрована у зазначеній квартирі, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг.
Восени 2025р. для реалізації свого права на приватизацію ОСОБА_1 , як наймач квартири звернулася до органу приватизації районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району з заявою про передачу квартири у власність, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», але листом 13.10.2023 року №С-401-Х-441, їй було відмовлено у здійсненні приватизації у зв`язку з тим, що до заяви не було додано ордер про надання жилої площі. Ордер про надання жилої площі позивачем не збережено. Просить позов задовольнити.
У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, рішення просить прийняти на розсуд суду на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що згідно з інформацією департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради №06.4-06/02/3063 від 02.02.2026 позивач з 02.11.1981 року по теперішній час зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 . 
Квартира є власністю територіальної громади м. Запоріжжя. Наймачем квартири є ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою ОСББ «Рідний дім 13-А». Квартира є трикімнатною, загальною площею 53,94 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м.. 
З метою приватизації житлового приміщення квартири ОСОБА_1 звернулася до органу приватизації Районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району з заявою про переоформлення передачі у власність квартири, однак листом від 13.10.2023 року №С-401-Х-441 отримала відмову у здійсненні приватизації у зв`язку з відсутністю ордера на зазначену квартиру.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
За змістом ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.
Відповідно до п. п. 69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.
Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.
При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.
Відповідно до п. 11ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.
Тому, суд приходить до висновку, що позивач має право на приватизацію квартири, в якій вона зареєстрована і мешкає, а відмова відповідача в реалізації її права на приватизацію порушує права позивача.
Враховуючи вищевказане, той факт що законодавством не передбачена така підстава для відмови в проведенні приватизації як відсутність ордеру на вселення, інших підстав чи обставин для відмови у проведені приватизації, відповідач не зазначив, тому суд вважає відмову відповідача у приватизації житла по заяві позивачів неправомірною, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.
Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.
Враховуючи те, що відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру в будинку недійсним в судовому порядку визнаний не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач не мав права відмовляти позивачу у приватизації займаного житла саме з підстав відсутності ордеру.
Дії відповідача порушують конституційне право позивача на приватизацію житла.
Виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач вселена у квартиру на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, відсутність ордеру позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який вона не може надати з незалежних від неї причин, тому суд вважає відмову відповідача у приватизації житла по заяві позивача неправомірною, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 5, 11-13, 89,247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.
Визнати неправомірною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району у приватизації квартири АДРЕСА_2 .
Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Хортицькому району провести приватизацію та передати у власність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_2 , у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:         С.А. Ширіна