Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер:704/879/25
Номер провадження 2/704/38/26

23 квітня 2026 року м. Тальне
Тальнівський районний суд Черкаської області в складі головуючої судді Москаленко І.В., за участю секретаря Рябошапки Н.В., представниці позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідача-позивача, адвоката Бабія В.М., в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тальному в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 
про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ,
та зустрічним позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 
про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя до відповідача, пояснивши суду, що за час шлюбу з ОСОБА_3 , в якому вони перебували з 23.03.2023 року, за спільні кошти ними придбано транспортний засіб « Mersedes-Benz Sprinter 312D » 1999 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 29.03.2024 року. Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.02.2025 року шлюб між ними розірвано, і на даний час вона бажає здійснити поділ майна.
Просить суд визнати даний транспортний засіб спільним майном подружжя; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб «Mersedes-Benz Sprinter 312D» 1999 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію за її частку в спільному майні подружжя, а саме: одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 149870,00 грн. 
Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (т.1, а.с.37).
09.09.2025 року ОСОБА_3 подано зустрічний позов до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, в якому він просить суд встановити факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 в період з 25.02.2022 року по 22.03.2023 року. Також зазначає, що 10.03.2023 року у період спільного проживання без реєстрації шлюбу вони придбали автомобіль марки «TOYOTA VENZA» 2010 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , а тому просить суд визнати даний транспортний засіб спільним майном подружжя; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб TOYOTA VENZA» 2010 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , та стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію за його частку в спільному майні подружжя, а саме: одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 272076,00 грн. (т.1, а.с.56-59). 
Ухвалою суду від 15.10.2025 року відкрито провадження по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, та призначено даний зустрічний позов до спільного розгляду (т.1, а.с.138).
Також, 25.09.2025 року ОСОБА_2 було подано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 в якому вона заперечує щодо задоволення зустрічного позову, вважає, що позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 не може бути задоволена судом, так як станом на 25.02.2022 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 і даний шлюб був розірваний в жовтні 2022 року. Автомобіль «TOYOTA VENZA» 2010 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_5 , придбала 10.03.2023 року за власні кошти, які у неї залишились від продажу її власного автомобіля «TOYOTA VENZA» 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_6 , а тому вважає вимоги ОСОБА_3 щодо поділу даного автомобіля необґрунтованими та безпідставними ( т.1, а.с.96-98).
01.10.2025 року представником ОСОБА_3 – адвокатом Бабієм В.М. подано відповідь на відзив, в якій вони вважають доводи ОСОБА_2 безпідставними, та такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства (т.1, а.с.120-121). 
Ухвалою суду від 19.11.2025 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті (т.1 а.с.155).
В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності.
Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Гончарова Я.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_2 , просить їх задовольнити. Також просить відмовити в задоволені зустрічного позову відповідача-позивача ОСОБА_3 , оскільки вважає їх не обґрунтованими. Зазначає, що станом на 25.02.2022 року ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , даний шлюб було розірвано 05.09.2022 року рішенням Дарницького районного суду м.Києва, а тому позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 25.02.2022 року є безпідставною. Також ствердила, що за час перебування в шлюбі з ОСОБА_4 подружжям було набуто автомобіль Hyundai Elantra, а після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 в якості компенсації можливої різниці у вартості спільного сумісного майна, останній передав ОСОБА_2 15000 дол. США, що підтверджується розпискою про отримання коштів. 07.12.2022 року ОСОБА_2 за власні кошти придбала автомобіль «TOYOTA VENZA» 2011 р.в., номер кузова НОМЕР_6 . 23.02.2023 року вищевказаний транспортний засіб було продано та 10.03.2023 року за кошти з продажу ОСОБА_2 придбала автомобіль TOYOTA VENZA» 2010 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_7 , який 02.11.2024 року перереєстровано в зв`язку зі зміною державного реєстраційного номеру на НОМЕР_4 . 
ОСОБА_3 та його представник - адвокат Бабій В.М.в судовому засіданні не визнали позовні вимоги ОСОБА_2 . Просять суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 із ОСОБА_2 в період з 25.02.2022 року по 22.03.2023 року, стверджують, що сторони почали проживати разом з 25.02.2022 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_3 забезпечував утримання дружини та її дітей від першого шлюбу. З 24.02.2022 року ОСОБА_3 проходив військову службу, а ОСОБА_2 в той час здійснювала його підприємницьку діяльність – продаж уживаної техніки з країн ЄС. 10.03.2023 року у період спільного проживання без реєстрації шлюбу сторони придбали автомобіль марки «TOYOTA VENZA» 2010 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , а тому просять суд визнати даний транспортний засіб спільним майном подружжя; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб TOYOTAVENZA» 2010 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , та стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію за його частку в спільному майні подружжя, а саме: одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 272076,00 грн.
Суд, оголосивши заяви сторін, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до таких висновків
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.03.2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 » (т.1, а.с. 11).
Згідно рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.02.2025 року у справі №753/21517/24 шлюб між ними розірвано (т.1, а.с.12).
15.05.2025 року ОСОБА_6 змінила ім`я на ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (т.1, а.с.13).
В період зареєстрованого шлюбу, сторонами було придбано транспортний засіб «Mersedes-Benz Sprinter 312D» 1999 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 29.03.2024 , що підтверджується даними витягом з бази даних МВС України та не заперечується учасниками справи (т.1, а.с. 27).
Згідно звіту про проведення незалежної оцінки вартості автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 312D» , д.н.з. НОМЕР_1 № 2/05/25 від 05.05.2025 року середня ринкова вартість автомобіля на дату дослідження 299470,00 грн. (т.1, а.с.14-28).
ОСОБА_3 та його представник не заперечили щодо визначеної експертом вартості автомобіля.
ОСОБА_2 звернулася до суду з метою поділу неподільної речі – автомобіля, що набутий за час перебування у шлюбі з відповідачем. В своїй позовній заяві просить визнати право спільної сумісної власності подружжя на дане майно, провести поділ майна та визнати за нею - ОСОБА_2 право власності на автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 312D», д.н.з. НОМЕР_1 , крім того також просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 компенсацію вартості частини спірного автомобіля у сумі 149870,00 грн.
Вирішуючи вказані позовні вимоги ОСОБА_2 по суті, суд виходить із такого.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).
Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 368 ЦК України).
За змістом ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (ч.3 ст. 370 ЦК України).
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абз. 1,2 ч.2 ст. 364 ЦК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч.2 ст. 183 ЦК України).
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч.2,4,5 ст.71 СК України).
Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст. 365 ЦК України).
Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)).
Отже, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання спільним сумісним майном транспортного засобу є цілком обґрунтовано.
Проте позивачка, звернувшись до суду про поділ майна подружжя, претендує на те, щоб за нею визнали право власності на автомобіль і водночас на компенсацію на її користь однієї другої частини вартості транспортного засобу.
Ці дві позовні вимоги є взаємовиключними і суперечать одні одній, оскільки задоволення однієї з них унеможливлює задоволення іншої вимоги. 
Позов поданий до суду ОСОБА_2 особисто, проте 23.09.2025 року надійшла заява про вступ у справу, як представника ОСОБА_2 адвоката Гончарової Я.А., яка брала участь в підготовчому засіданні та підтримала заявлені позовні вимоги, і протягом усього розгляду справи ставила вимоги про виділення ОСОБА_2 спірного автомобіля у власність і про стягнення на її користь грошової компенсації за це майно.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає до задоволення вимога про визнання спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортного засобу« Mersedes-Benz Sprinter 312D » 1999 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Щодо позовних вимог ОСОБА_3 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, то суд приходить до таких висновків. 
Згідно з ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
В порядку частини четвертої вказаної статті сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а й на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
За положеннями ч.ч.1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ч.6 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. При цьому, в порядку ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим, а також у разі його розірвання.
Положеннями ст. 74 СК України врегульовані майнові права осіб, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Ці положення є виключенням, а отже, особи, які проживали без реєстрації шлюбу інших прав, ніж визначені ст. 74 СК України, не набувають.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Відповідно до ч.1 ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.
У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 13 травня 2024 року у справі № 727/8026/23 (провадження № 61-5139св24) визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.
Тлумачення наведених вище норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.
Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 з 02.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (т.1, а.с.104).
Відповідно до рішення Дарницького районного суду м.Києва від 05.09.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. Рішення набрало законної сили 06.10.2022 року (т.1 а.с.105).
Таким чином, у період з 02.09.2006 року по 06.10.2022 року ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що перебування ОСОБА_2 02.09.2006 року до 06.10.2022 року в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 унеможливлює встановлення судом факту її спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 25.02.2022 року, оскільки вказане не відповідає нормам сімейного права, суперечить моральним засадам суспільства та вимогам ст. 25 СК України.
Доводи ОСОБА_3 , що знаходження ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 було формальним, є безпідставними. Наведена вище заборона встановлення факту спільного проживання при перебуванні в іншому зареєстрованому шлюбі є законодавчою, а не судовою. Судова практика лише роз`яснює (розтлумачує) наведені вище норми сімейного права. 
Показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не спростовують встановлені фактичні обставини та висновки суду.
Таким чином, підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ відсутні.
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи.
Так, у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору за подання позовної заяви, а отже судовий збір слід віднести на рахунок держави.
Щодо стягнення витрат, пов`язаних з проведенням незалежної оцінки вартості автомобіля та слачених ОСОБА_2 , то суд зазначає таке.
Це дослідження проводилося з метою визначення ринкової вартості автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 312D» 1999 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_2 в позові заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_3 частини вартості автомобіля. 
У задоволенні даної вимоги відмовлено, а отже витрати на проведення незалежної оцінки ринкової вартості автомобіля не підлягають до стягнення .
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ задовольнити частково.
Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортний засіб « Mersedes-Benz Sprinter 312D » 1999 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
У решті позовних вимог відмовити.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ- відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 .
Представниця позивачки: адвокат Гончарова Яна Анатоліївна, РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_3 .
Представник відповідача: адвокат Бабій Віталій Михайлович, РНОКПП НОМЕР_11 , 20401, вул. Захисників України, 33, м.Тальне, Звенигородський район, Черкаська область. 

Суддя І.В. Москаленко