Справа № 333/2483/21
Провадження № 2/333/183/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року   м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: 
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Єрмоленко А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом: Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», ЄДРПОУ 32121458, 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137
до відповідача:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 
про стягнення заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання
ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2022 у справі №333/2483/21 позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» 49 785,80 грн заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.09.2015 по 28.02.2021.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 04.03.2022 року у цивільній справі № 333/2483/21 задоволено. Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2022 року у цивільній справі №333/2483/21 скасовано. 
В судові засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутністю уповноваженого представника.
Відповідач до зали судового засідання разу не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача, в якому останній просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та його представника, з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву та письмових пояснень від 29.09.2025. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).
З матеріалів справи слідує, що КОНЦЕРНОМ «МТМ» (виконавцем) в період з 01.09.2015 по 28.02.2021 надано послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 49 785,80 грн. 
Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, квартиронаймачем (власник, споживач) послуг за вказаною вище адресою є ОСОБА_1 (а.с. 5).
Статтею 67 ЖК Української РСР встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до статті 1 Закону України від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VІІІ), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Одним із різновидів комунальних послуг є послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (ст. 5 Закону №2189-VІІІ).
В силу ст. 9 Закону №2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України від 02 червня 2005 року №2633-ІV«Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Обов`язок споживача оплачувати послуги передбачений був також пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (які були чинними на період виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, згідно з зазначеними вище нормами законодавства споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, яку враховує суд при застосуванні відповідних норм права у спірних правовідносинах у цій справі.
Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" унормовано, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), які були чинними на період виникнення спірних правовідносин, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.
Згідно пункту 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Вбачається, що відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, останнім не надано.
До того ж, з матеріалів справи слідує, що відповідач у заявлений позивачем період зареєстрованою за адресою:  АДРЕСА_1 , питання про зняття з місця реєстрації ним не порушувалось, тобто фактично зберігав за собою право на проживання у ньому.
Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять та відповідачем не надано.
Отже, дослідивши надані відповідачем у письмових поясненнях доводи, суд дійшов висновку, що відповідачем жодних доказів, які б достовірно підтверджували факт неотримання ОСОБА_1 послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою її реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 в період з 01.09.2015 по 28.02.2021 не надано.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Концерном «МТМ», заборгованість в розмірі 49 785,80 грн. грн. складається із заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 6-8).
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Факт наявності заборгованості в розмірі 49 785,80 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачем в ході її розгляду. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. 
За змістом статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.
Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.
Позовні вимоги Концерну «МТМ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.09.2015 по 28.02.2021.
Водночас, із вказаними вимогами Концерн «МТМ» звернувся до суду 22.04.2021.
Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р., постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.
При цьому, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісяця платежу.
За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.
З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими.
При застосуванні приписів пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України суд враховує також, що такий строк слід застосовувати відносно кожного щомісячного платежу.
Суд враховує ті обставини, що оплата комунальних послуг має здійснюватись споживачами цих послуг до 20 числа місяця, наступного за тим, в якому цю послугу спожито.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем були виконані оплати заборгованості, а саме оплата: листопад 2015 року 400 грн.; грудень 2015 року 500 грн.; лютий 2017 року 932,51 грн.; березень 2017 року 1237,52 грн.; квітень 2017 року 3146,28 грн.; вересень 2017 року 800 грн.; березень 2018 року 969,17 грн.; березень 2020 року 2507,73 грн.; серпень 2020 року 2000 грн.
Вказане дає підстави вважати, що відповідачем було відомо про борг, і своїми оплатами він його визнає, а тому строк позовної давності переривається в даному випадку.
За таких обставин, суд не вбачає пропущення строку позовної давності в спірних правовідносинах. А тому заявлена заборгованість підлягає стягненню з відповідача.
Судом відхиляються як недоведені доводи відповідача відносно того, що тепло лічильник Pollu Star EX, заводський номер 53060141 за період з 04.11.2009 по 15.08.2017 не пройшов повірку з огляду на наступне.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII, «законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту» відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. 
З 2017 року засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначає Закон України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”.
Згідно з статті 6 Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", з урахуванням вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".
Встановлено, що до 2017 року періодична повірка приладу комерційного обліку теплової енергії типу Pollu Star EX заводський номер 53060141 через встановлений проміжок часу (у 2009, 2013 роках) проводилась балансоутримувачем приладу обліку ОСББ «Європейська 11», у минулому ЖБК «Радіоприбор-10».
Починаючи з 2017 року, на вимогу Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, чергова повірка приладу комерційного обліку теплової енергії типу Pollu Star EX, заводський номер 53060141, через установлені міжповірочні інтервали проводилась Концерном «МТМ», як оператором зовнішніх інженерних мереж.
Вбачається, що інформації про те, що прилад комерційного обліку теплової енергії Pollu Star EX заводський номер 53060141 «не пройшов повірку в період 04.11.2009 року по 15.08.2017 року» вказаний лист Концерну «МТМ» не містить.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII, періодична повірка засобів вимірювальної техніки проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал) для встановлення відповідності засобу встановленим вимогам та коректності його показів.
Черговою повіркою виконаною в 2017 році ООО «ТЕПЛОТЕХНІК и К» підтверджена коректність показів та відповідність приладу комерційного обліку теплової енергії Pollu Star EX заводський номер 53060141 встановленим вимогам, а також встановлена його придатність до експлуатації.
Доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Також, оскільки зняття показань за вказаною адресою здійснювалось дистанційно представниками КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» дистанційним приладом судом визнаються необґрунтованими відповідача щодо відсутності актів зняття показань комерційного/розподільчого приладу обліку теплової енергії.
Так, статтею 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зняття показань вузлів обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, за допомогою систем дистанційного зняття показань, таке зняття може здійснюватися без присутності споживача або його представника.
Після зняття/отримання показників з приладу обліку теплової енергії, отримані показники переносяться до програми нарахувань відділу нарахувань та білінгу КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», згідно яких здійснюються розрахунки щомісячних нарахувань споживачам за надану комунальну послугу, тобто заноситься до локальної бази даних підприємства.
База даних – сукупність даних організованих відповідно до концепції, яка описує характеристику цих даних і взаємозв`язки між їх елементами.
Оригіналом бази даних є цифровий файл, що містить базу даних, доступ до якого забезпечується з пристрою, на якому він був створений та зберігається.
Тому складення актів на підставі знятих дистанційно показів, законом не вимагається.
Тому дані показів будинкового приладу обліку, зафіксовані дистанційним методом, не можуть ставитися під сумнів, через відсутність актів. Тоді, як наявність знятих показів приладу обліку наявні у Позивача в електронному вигляді.
В той же час, позивачем були сформовані та надані суду та сторонам по справі рахунки за надані послуги , згідно яких зафіксовано кінцеві та поточні покази комерційного приладу обліку по кожному місяцю. 
За таких обставин, дані покази приладу обліку підтверджують факт надання та обсяг наданої послуги.
Отже, враховуючи, що відповідач оплату решти наданих послуг в сумі 49 785,80 грн. за період з 01.09.2015 по 28.02.2021 не довів, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явив, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу з ОСОБА_1 в сумі 49 785,80 грн. за вказаний вище період є документально підтвердженим, нормативно обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України суд, 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_2 , філія – Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, код ЄДРПОУ 32121458) – 49 785 (сорок дев`ять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 80 коп. основного боргу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду 
м.Запоріжжя   А.В.Круглікова