Справа № 445/2769/25 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О.М. 
Провадження № 33/811/179/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ковалика Юрія Романовича на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 14 січня 2026 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до постанови, із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490214 від 21.10.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 21.10.2025 року о 22 год. 35 хв., в селищі Поморяни, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490229 від 21.10.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 21.10.2025 року о 22 год. 48 хв., в селищі Поморяни, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , при увімкнених проблискових маячках синього та червоного кольорів не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу та продовжив рух, чим порушив п. 2.4. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Окрім цього, з наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490361 від 22.10.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 22.10.2025 року о 03 год. 47 хв., по вул. Промислова, в м. Золочеві, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Ковалик Ю.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративних правопорушень.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова судді Золочівського районного суду Львівської області від 14 січня 2026 року є незаконною, тому така підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Зазначає, що жодної вимоги про зупинку або заборони руху працівниками поліції висловлено не було; перешкод для руху не створювалося; патрульний автомобіль супроводжував рух ОСОБА_1 , проїхавши за ним вказану відстань, після чого зупинився позаду. Лише після цього працівники поліції безпідставно заявили, що ОСОБА_1 нібито проігнорував вимогу про зупинку, чого фактично не було, та склали протокол за ч. 1 ст. 122- 2 КУпАП України.
Вказує про те, що ОСОБА_1 зупинився одразу після того, як побачив проблискові маячки. Після первинної зупинки рух відбувався за відома та мовчазною згодою працівників поліції. Вимога про повторну зупинку не висловлювалася та належним чином не подавалася.
Таким чином, факт невиконання вимоги про зупинку відсутній, що виключає саму подію правопорушення. Протокол не містить конкретного опису події, не зазначає, яку саме вимогу, коли і яким способом було подано, грунтується виключно на суб`єктивних твердженнях працівників поліції, тому це суперечить вимогам ст. 251. 256 га 280 КУпАП.
Крім того, з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_2 в обох випадках відмовився від проходження освідчення, як на місці зупинки, так і у медичному закладі, однак присутність двох свідків при складанні адміністративних протоколів працівниками поліції була проігнорована.
Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про необхідність зупинки керованого ОСОБА_3 транспортного засобу із зазначених вище підстав.
Оскільки ОСОБА_2 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, тому і протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо останнього недопустимим доказом.
Також зазначає, що всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення. ОСОБА_4 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, можливо його помилково або в силу інших обставин не долучили працівники поліції до матеріалів адміністративної справи.
В судові засідання у даній справі, які були призначені на 12.02.2026, 24.02.2026 особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ковалик Ю.Р. не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду, однак захисник Ковалик Ю.Р. вдруге клопотав про відкладення розгляду справи.
Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, жодних документів на підтвердження поважності причини, захисником Коваликом Ю.Р. долучено не було.
Відкладаючи справу, суд сприяв у реалізації права на участь у судовому засіданні, однак таким правом учасники справи не скористались. Тому згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП суд вважає за необхідне провести розгляд справи у їх відсутності.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зі змісту ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Висновок судді про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Окрім цього, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Незважаючи на заперечення  ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490214 від 21.10.2025(а.с.3); протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490229 від 21.10.2025 (а.с.19); протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490361 від 22.10.2025 (а.с.31); рапортами інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції С.Мелешко (а.с.5,21); актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів(а.с.7,34); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.10.2025 (а.с.6); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5988463 від 21.10.2025 (а.с.8); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.10.2025 (а.с.33); відеозаписом події, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.9,36); рапортом інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції М. Панькевича (а.с.35); та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 490214 від 21.10.2025, водій ОСОБА_1 , 21.10.2025 року о 22 год 35 хв, в селищі Поморяни, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490229 від 21.10.2025 водій ОСОБА_1 , 21.10.2025 року о 22 год 48 хв, в селищі Поморяни, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , при увімкнених проблискових маячках синього та червоного кольорів не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу та продовжив рух, чим порушив п. 2.4. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серіїЕПР1 № 490361 від 22.10.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 22.10.2025 року о 03 год 47 хв, на вул. Промислова, в м. Золочеві, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння шкіри обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколах також узгоджуються із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 21 жовтня 2025 року та 22 жовтня 2025 року за участю водія ОСОБА_1 .
Окрім цього, як слідує з рапорту інспектора ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції С.Мелешко, за змістом якого, нею спільно з старшим інспектором ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції Стойком Ю.І., 21.10.2025 в ході патрулювання території обслуговування Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, а саме смт. Поморяни, Золочівського району, Львівської області було зупинено автомобіль марки «Mersedec-Benz 320 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме за технічну несправність заднього правого габаритного вогню у темну пору доби. При перевірці документів було встановлено, що даним транспортним засобом керував громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 . При спілкуванні з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Після чого громадянину ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера “Драгер 6820” на місці зупинки або у медичному закладі, на що останній відмовився. При спілкуванні та початку розгляду адміністративної справи вищевказаний громадянин сів у машину та почав рух, ігноруючи усі вимоги про зупинку поліцейських. При ввімкнених проблискових маячках синього та червоного кольору ОСОБА_1 не виконував вимоги про зупинку транспортного засобу та продовжував рух з наміром втечі. В подальшому на водія ОСОБА_1 було складено адміністративні протоколи.
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 490214 від 21.10.2025, серії ЕПР1 № 490229 від 21.10.2025, серії ЕПР1 № 490361 від 22.10.2025 складені відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки їх форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і є складеними та підписаними уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначених протоколів узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такі є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також не встановлено факту допущення судом першої інстанції і інших істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги захисника про те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки немає жодних належних і допустимих доказів які б підтверджували вчинення  ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Дії працівників поліції відносно  ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Твердження в апеляційній скарзі про невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не впливає на доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення, оскільки підтверджується сукупністю досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про свідків, є безпідставними з огляду на вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовані технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. За наслідками апеляційного розгляду не встановлено істотних процесуальних порушень, як з боку працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу, так і судом першої інстанції під час судового розгляду, які були б підставою для скасування постанови суду та звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Суддя місцевого суду відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33, ст. 36 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.
Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ковалика Юрія Романовича залишити без задоволення, а постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 14 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2КУпАП – без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя    Л.Я. Гончарук