ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 квітня 2026 року	Справа №160/36024/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, м.Луцьк, Київський майдан, 6, код ЄДРПОУ 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

18.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21.11.2025 року №047350000125;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу Список №1 (підземні роботи) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 в повному обсязі з 01.10.2000 року по 01.08.2017 року та час перебування на інвалідності у зв`язку хронічним професійним захворюванням з 17.01.2018 року по 13.11.2025 року та здійснити призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, з моменту звернення тобто з 13.11.2025 року. 
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що 13.11.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заява розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, за результатами розгляду прийнято рішення від 21.11.2025 року №047350000125, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового страхового стажу, необхідного для визначення права відповідно до пункту 3 статті 114 Закону. Згідно документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 пільговий стаж роботи згідно статті 114 становить 21 рік 4 місяці 14 днів, з них: 14 років 9 місяців 29 днів - стаж роботи на підземних роботах, 6 років 6 місяців 15 днів - період перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, 5 місяців 29 днів - навчання за фахом. Таким чином, позивач вважає рішення від 21.11.2025 року №047350000125 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області протиправним, незаконним та таким, що порушує конституційне право ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення.
25.12.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/36024/25 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головним управління Пенсійного фонду України у Волинській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 16.01.2018 року, як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року №1058-IV(далі - Закон № 1058). 13.11.2025 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058. Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 зі змінами (далі - Порядок) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. З урахуванням означеного Порядку органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області. 21.11.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Не погодившись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії позивач звернувся з адміністративним позовом до суду. Згідно документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 пільговий стаж роботи згідно статті 114 Закону № 1058 становить 21 рік 4 місяці 14 днів, з них: 14 років 9 місяців 29 днів – стаж роботи на підземних роботах, 6 років 6 місяців 15 днів - період перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, 5 місяців 29 днів – навчання за фахом. Отже, ГУ ПФУ у Волинській області винесено рішення відмовити ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком по Списку № 1 у зв`язку з відсутністю пільгового страхового стажу, необхідного для визначення права відповідно до пункту 3 статті 114 Закону № 1058. Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачеві з урахуванням абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", ГУ ПФУ у Волинській області вважає передчасною, оскільки пенсія позивачу на час розгляду справи не призначена. Однією з умов особливостей застосування Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" є наявність 15 років роботи на роботах за списком №1. Крім того, відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 є безпідставним та не обґрунтованим, а дії ГУ ПФУ у Волинській області не можна вважати протиправними, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства.
Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. 13.11.2025 ОСОБА_1 звертався до Головного управління з заявою про перерахунок пенсії. Заява позивача та додані до неї документи розглядалися територіальним органом Пенсійного фонду України. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21.11.2025 року №19163/03-16 ОСОБА_1 відмовлено у переході на пенсію за віком на пільгових умовах. З огляду на вищезазначене, правовідносини між Головним управлінням та позивачем з питання здійснення перерахунку пенсії за заявою від 13.11.2025 року не виникали, відповідно Головне управління не приймало рішення про відмову проведення перерахунку пенсії. Після реєстрації Головним управлінням заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на перерахунок пенсії, в розумінні Порядку № 22-1 є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Тож, дії зобов`язального характеру щодо перерахунку позивачу пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок позивачу пенсії за віком. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні, з 16.01.2018 року отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група, профзахворювання) в розмірі 50% пенсії за віком, призначену за нормами Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058). Для підтвердження пільгового характеру робіт позивачем, крім іншого, надано трудову книжку серії НОМЕР_3 та пільгову довідку від 28.03.2024 № 166, видану ВСП “Шахтоуправління Першотравенське” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” за період роботи з 01.10.2000 по 01.08.2017. До пільгового стажу позивача за Списком №1 (ст.14, пост. 202, підземні) зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , пільгової довідки від 28.03.2024 № 166 та відомостей, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи, що зазначені в пільговій довідці від 28.03.2024 № 166, протягом яких позивач не працював повний робочий день на підземних гірничих роботах, а саме: 2001р.: 06.04, 11.04 - держобов`язки, 2002р.: 09.09-13.09 - учбова відпустка, 06.11 - судова повістка, 2003р.: 13.01-25.01, 07.11-21.11 - учбова відпустка, 2004р.: 09.04-23.04, 22.11-11.12 - учбова відпустка, 2005р.: 07.04-26.04, 10.10-29.10 - учбова відпустка, 2006р.: 13.02-04.03, 28.04-27.05, 04.12-18.12 - учбова відпустка, 2007р.: 11.04-30.04, 24.09-31.12 - учбова відпустка, 2008р.: 01.01-23.01 - учбова відпустка, 24.11-28.11 - навчання, 2009р.: 01.07, 02.07 - відрядження, 2010р.: 12.04-16.04, 26.04-30.04, 22.10, 23.10, 25.10 - відрядження, 2012р.: 09.02, 10.02, 13.02, 19.03-23.03, 26.03-30.03 - навчання, 2013р.: 21.03, 22.03, 08.04-12.04, 14.04, 17.04, 18.04 - навчання, 2014р.: 18.12 – навчання. Відповідно до розрахунку стажу (форма РС- право) обрахованого по 28.02.2023, страховий стаж позивача з урахуванням додаткових років за Списком №1 (14 років) становить 32 роки 08 місяців 29 днів. Пільговий стаж за Списком №1 складає 23 роки 01 місяць 24 дні, з них: 14 років 9 місяців 29 днів – стаж роботи на підземних роботах (ст.14, пост.202, підземні), 07 років 09 місяців 26 днів – період перебування на інвалідності у зв`язку з профзахворюванням (на дату звернення 13.11.2025), 5 місяців 29 днів – навчання за фахом, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону №1058 та обчислення її розміру з урахуванням норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». На думку ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача. Отже, з урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях перерахунку пенсії, позивачем не вірно обрано спосіб захисту права.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні, з 16.01.2018 року отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група, профзахворювання) в розмірі 50% пенсії за віком, призначену за нормами Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як свідчать матеріали справи, 13.11.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію – відділ перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .
Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 21.11.2025 року прийнято рішення №047350000125 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком по Списку №1 у зв`язку з відсутністю пільгового страхового стажу, необхідного для визначення права відповідно до пункту 3 статті 114 Закону.
З тексту згаданого рішення убачається наступне. Відділом перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області розглянуто заяву №10333 від 13.11.2025 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо переходу на пенсію за віком по списку №1 відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон). Для визначення права на перерахунок пенсії згідно заяви від 13.11.2025 заявником були подані документи: копії паспорта та ідентифікаційного кода; заява №10333 від 13.11.2025. Заявник не працює. Відповідно до пункту 3 статті 114 Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії , за списком робіт і професій, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайнятті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайнятті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий прядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. Згідно статті 24 Закону час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Згідно документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 пільговий стаж роботи згідно статті 114 становить 21 рік 4 місяці 14 днів, з них: 14 років 9 місяців 29 днів – стаж роботи на підземних роботах, 6 років 6 місяців 15 днів - період перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, 5 місяців 29 днів – навчання за фахом. Отже, винесено рішення відмовити ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком по списку №1 у зв`язку з відсутністю пільгового страхового стажу, необхідного для визначення права відповідно до пункту 3 статті 114 Закону. Повідомлено, що скарга на адміністративний акт (рішення про відмову в перерахунку пенсії) може бути подана протягом тридцяти календарних днів з дня доведення його до відома заявника, до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (юридична адреса: 43026, м. Луцьк, Київський майдан, 6, код РПОУ 1335882, е-mail: gu@vl.pfu.gov.ua), а в разі відмови у задоволенні скарги - до Пенсійного фонду України (01601, місто Київ14, вул. Бастіонна, 9, е-mail: info@pfu.gov.ua), з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру” або/та у судовому порядку.
Вважаючи спірне рішення протиправним та безпідставним, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. 
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. 
Щодо зарахування періодів роботи позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 до пільгового стажу за Списком №1 (підземний).
Так, трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 містить записи, які підтверджують зайнятість позивача на посадах і роботах віднесених до пільгового стажу за Списком №1 (підземний). 
Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 : 
- запис №1 від 01.10.2000 прийнятий учнем електрослюсаря з наступним навчанням СПТУ №40 на «Шахта «Ювілейна» ВАТ Павлоградвугілля м. Першотравенська (наказ №70 к від 02.10.2000); 
- запис № 2 від 26.03.2001 переведений учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті на період виробничої практики; 
- запис №3 від 09.07.2001 переведений електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем в шахті; 
- запис №4 від 23.01.2002 переведений електрослюсарем підземним четвертого розряду з повним робочим днем в шахті;
- запис №5 від 05.05.2009 переведений механіком підземним з повним робочим днем шахті (розпорядження №483к від 05.05.2009); 
- запис № 6 від 07.12.2011 переведений начальником дільниці підземним (розпорядження №180 к від 07.12.2011); 
- запис №7 від 02.07.2012 переведений начальником дільниці водовідводу та осушення №2 з повним робочим днем у шахті (наказ Генерального директора ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №373-к від 02.07.2012; 
- запис №8 від 14.12.2015 переведений електрослюсарем підземним п`ятого розряду повним робочим днем у шахті (розпорядження №1212 від 14.12.2015); 
- запис №9 від 01.08.2017 звільнений за ст.40 п.2 КЗпП України в зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (наказ №1010-к від 31.07.2017). 
Отже, пільговий стаж роботи позивача за Списком №1 (підземний) згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 складає більш ніж 16 років. 
Суд звертає увагу на те, що трудова книжка позивача не є дублікатом, всі записи про прийняття/звільнення та переведення з роботи є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печаткою організації, виправлень трудова книжка не містить. 
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637). 
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року. 
Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Відповідно до п. 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. 
Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 y разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством. 
Таким чином, слід зазначити, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вказувати щодо відсутності трудового стажу позивача за спірний період. 
Відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637. 
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, в т.ч. і профспілкові квитки. 
Аналогічний висновок вказаний в постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18). 
Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, можна зробити висновок, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-ХІІ, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках, а саме за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. 
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17. 
Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). 
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. 
Слід зауважити, що позивачем надавалась довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.03.2024 №166. 
Дана довідка містить відомості та підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно працював у ВП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «Павлоградвугілля» (шахта Ювілейна) за наступними професіями/посадами/ за період з 01.10.2000 (нак. №70-к від 02.10.2000) по 25.03.2001, виконував в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією навчання з відривом від виробництва за професією «електрослюсар підземний» отримував 100% тарифної ставки підземного робітника. 
Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.10.2000 по 25.03.2001 - 0 р.5 м.25 дн. 
За період з 26.03.2001 по 08.07.2001 - виконував в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією учень електрослюсаря підземного дільниці МДР з повним робочим днем у шахті, отримував 100% тарифної ставки підземного робітника, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 позиція 1010100а Постанова КМУ №162 від 11.03.1994. Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 26.03.2001 по 08.07.2001 - 0 років 3 місяці 11 днів. 
За період з 09.07.2001 по 15.01.2003 - виконував в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією електрослюсар підземний дільниці МДР з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 позиція 1010100а Постанова КМУ №162 від 11.03.1994. Відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 09.07.2001 по 15.01.2003 - 1 рік 5 місяців 28 днів. 
За період з 16.01.2003 по 04.05.2009 - виконував в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією електрослюсар підземний дільниці МДР з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділі позиція 1.1 а Постанова КМУ №36 від 16.01.2003. Відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 16.01.2003 по 04.05.2009 - 5 років 5 місяців 12 днів. 
За період з 05.05.2009 по 06.12.2011 - виконував в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією механік підземної дільниці з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 позиція 1.1 6 Постанова КМУ №36 від 16.01.2003. Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 05.05.2009 по 06.12.2011 - 2 роки 6 місяців 17 днів. 
За період з 07.12.2011 по 13.12.2015 - виконував в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією начальник підземної дільниці з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 Постанова КМУ №36 від 16.01.2003. Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 07.12.2011 по 13.12.2015 - 3 роки 11 місяців 13 днів. 
За період з 14.12.2015 по 02.08.2016 - виконував в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією електрослюсар підземний дільниці водовідливу та осушення з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 позиція 1.1 а Постанова КМУ №36 від 16.01.2003. Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 14.12.2015 по 02.08.2016 - 0 років 7 місяців 19 днів. 
За період з 03.08.2016 по 01.08.2017 - виконував в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля, підземним способом, за професією електрослюсар підземний дільниці водовідливу та осушення з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 Постанова КМУ №461 від 24.06.2016. Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 03.08.2016 по 01.08.2017 - 0 років 11 місяців 29 днів. 
Що в загальному обсягу складає - 16 років 10 місяців 3 дні, та дублює дані трудової книжки. 
Слід зауважити, що органи Пенсійного фонду по різному обраховують пільговий стаж позивача. Так, згідно рішення №047350000125 від 21.11.2025 - згідно документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 пільговий стаж роботи згідно статті 114 становить 21 рік 4 місяці 14, з них: 14 років 9 місяців 29 днів - стаж роботи на підземних роботах, 6 років 6 місяців 15 дів - період перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, 5 місяців 29 днів - навчання за фахом. 
Згідно Форми рс-право сформованої 05.08.2025 об 11:44 - 24 роки 9 місяців 1 день. 
Вказані вище відповіді/рішення не містять інформації щодо підстав не зарахування в повному обсязі пільгового стажу роботи. 
Суд вважає, що даний підхід до обчислення пільгового стажу не відповідає чинному законодавству та зроблений спеціалістами Пенсійного фонду України формально, без урахування всіх документів та законних підстав, враховуючи наступне. 
Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року (далі - Порядок №383). 
Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442). 
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. 
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. 
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637. 
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року у справі № 195/840/17. 
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями. 
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах. 
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. 
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. 
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. 
Аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку, дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст. 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 та Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. 
Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. 
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного суду від 18.07.2018 у справі № 521/10502/14-а. 
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. 
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. 
Підсумовуючи викладене, слід дійти до висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. 
Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років. 
У справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. 
Слід зауважити, що трудова книжка серії НОМЕР_3 , довідки від 28.03.2024 №166 та відповідні зиписи містить відомості щодо проведених атестацій. 
Також, слід звернути увагу на те, що довідка Форма ОК-5 Пенсійного фонду України реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містить відомості, що ОСОБА_1 в спірний період працював на роботах, які відносяться до спеціального стажу, який відображається в 5 колонці в таблиці про спеціальний стаж. 
Спеціальний стаж зазначений, як ЗП3013А1 та відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства визначений як, «Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам». 
Спеціальний стаж зазначений, як ЗП3014А1 та відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства визначений як, «Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії,- за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року № 202».
Спеціальний стаж зазначений, як ЗПЗ014А4 та відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства визначений як, «Інженернотехнічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах, за списком робіт і професій, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України, при наявності стажу на підземних роботах». 
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. 
Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав. 
Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 (справа №175/4336/16-а), від 25.09.2018 (справа №242/65/17), від 11.07.2019 (справа №423/1156/17). 
Щодо зарахування періодів знаходження позивача в учбових відпустках та відпустках без збереження заробітної плати до пільгового стажу за Списком №1 (підземний).
Так, до пільгового стажу Список №1 (підземні роботи) відповідно до наданого розрахунку стажу (Форми РС право) не зараховано період знаходження ОСОБА_1 в учбових відпустках та відпустках без збереження заробітної плати. 
Дипломом серії НОМЕР_4 підтверджено, що позивач закінчив у 2001 році професійно-технічне училище №40 м. Першотравенська і здобув кваліфікацію електрослюсаря підземного. Дипломом серії НОМЕР_5 підтверджено, що ОСОБА_1 закінчив у 2006 році Національний гірничий університет і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Електромеханіка» та здобув кваліфікацію бакалавра, молодшого інженера-електромеханіка. 
Дипломом серії НОМЕР_6 підтверджено, що позивач закінчив у 2008 році Національний гірничий університет і здобув вищу освіту за спеціальністю «Електромеханічні системи автоматизації та електропривод» та здобув кваліфікацію гірничого інженера-електромеханіка. 
Відповідно до довідки № 166 від 28.03.2024 виданої ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське», ОСОБА_1 перебував в учбовій відпустці/навчання: з 09.09.2002 по 13.09.2002, з 13.01.2003 по 25.01.2003 та з 07.11.2003 по 21.11.2003, з 09.04.2004 по 23.04.2004, з 22.11.2004 по 11.12.2004, 3 07.04.2005 по 26.04.2005, з 10.10.2005 по 29.10.2005, з 13.02.2006 по 04.03.2006, 28.04.2006 по 27.05.2006, 3 04.12.2006 по 18.12.2006, з 11.04.2007 по 30.04.2007, з 24.09.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 23.01.2008, з 24.11.2008 по 28.11.2008, 09.02.2012, 10.02.2012, 13.02.2012, 19.03.2012-23.03.2012, 26.03.2012 - 30.03.2012, 21.03.2013, 22.03.2013, 08.04-12.04.2013, 14.04.2013, 17.04.2013, 18.04.2013, 18.12.2014. 
Оплата нараховувалася виходячи з його середньої заробітної плати, з підземної тарифної ставки. Необхідно зазначити, що відповідно до довідки форми ОК-5 вбачається, що за всі місяці, в яких позивач перебував у учбових відпустках, з його заробітної плати були сплачені страхові внески пенсійного до фонду в значно більшому розмірі ніж мінімальному. Окрім того з даної довідки вбачається, що всі трудові дні за місяці, в яких позивач перебував у учбових відпустках, зараховані в повному обсязі до спеціального (пільгового) стажу. 
Тому суд вважає, що не зарахування даних періодів роботи до пільгового стажу відповідно пункту 3 статті 114 Закону України № 1058 є протиправним, та таким що не відповідає вимогам діючого законодавства. 
За пунктом «д» частиною першою статті 56 Закону № 1788-XII визначались види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Відповідно до цієї норми до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. 
Поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України «Про освіту» від 23.05,1991 № 1060-ХП (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Статтею 41 наведеного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання. 
Відповідно до статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
Слід зауважити, що під час навчання позивач працював за професією, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, отже, періоди перебування в учбових відпустках також повинні бути зараховані до пільгового стажу. 
Крім того, відповідно до статті 217 Кодексу законів про працю України на час додаткових відпусток у зв`язку з навчанням (статті 211, 213, 216 цього Кодексу), за працівниками за основним місцем роботи зберігається середня заробітна плата. 
Враховуючи те, що за позивачем у період учбових відпусток та навчання за основним місцем роботи зберігалась середня заробітна плата, можна дійти висновку про необхідність зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 (підземний) позивача періодів перебування в учбових відпустках. 
Також необхідно зазначити, що позивач отримував освіту в гірничій справі і пізніше був працевлаштований на тому самому підприємстві за отриманою освітою. 
Згідно зі статтею 84 КЗпП України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки" працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. 
За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та роботодавцем, але не більше 30 календарних днів на рік. 
Як убачається із статті 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними із видів відпусток.
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін. 
У листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 №713/039/161-16 зазначено, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році. 
Цим листом Міністерство соціальної політики України роз`яснило, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України, простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. 
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. 
Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році. 
У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році. 
Отже, позивач має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, днів відпустки без збереження заробітної плати за умови що 1) вони пов`язані з виробничою необхідністю та 2) не більше 1 місяця в календарному році. 
Крім того, відповідно до даних довідки ОК-5 за вересень-жовтень 2003 року (неврахований період 29.09.2003-05.10.2003), в яких позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати, з його заробітної плати були сплачені страхові внески до Пенсійного фонду, в розмірі значно більшому ніж мінімальний. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 (підземний) періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 29.09.2003 по 05.10.2003 є протиправним. 
Таким чином суд вважає, що записи у трудовій книжці позивача, довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідка ОК-5, є належними доказами роботи позивача на вказаних посадах і у наведений період часу зі шкідливими умовами праці, а отже факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами, оскільки всі пільгові періоди роботи підтверджуються документами про стаж позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та має бути зарахований до його пільгового стажу. 
Щодо врахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.
Так, 01.08.2017 року ОСОБА_1 був звільнений за статтею 40 п.2 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. 
Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААА № 051200 від 17.01.2018 року встановлено 3 групу інвалідності. Протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. 
Відповідно до документів, які містяться в електронній пенсійній справі третю групу інвалідності зв`язку з хронічним захворюванням пов`язаним з виробництвом встановлено з 17.01.2018 року. 
На даний час ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи та немає можливості працювати на роботах в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. 
Враховуючи вказане, необхідно зазначити, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням з 17.01.2018 по дату звернення 21.11.2025 підлягає зарахуванню до пільгового стажу Списку №1 відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України № 1058 (підземний стаж). 
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 24 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. 
Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХП, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14), отже позивач набув додаткового стажу з 17.01.2018 по 13.11.2025. 
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області безпідставно та необґрунтовано порушило законні права позивача не зарахувавши до пільгового стажу перебування на третій групі інвалідності зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням (трудове каліцтво). 
Щодо застосування норм статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80%.
При призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058, Пенсійний фонд України керується нормами статті 8 Закону України № 345-VI від 02.09.2008 «Про підвищення престижності шахтарської праці». 
Згідно із преамбулою Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI) цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів. 
Статтею 1 Закону № 345-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. 
Згідно із абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року. 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком, в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
При цьому, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. Тобто, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345-VI, і застосовується такий механізм безпосередньо під час розрахунку розміру пенсії. 
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а (провадження № К/9901/19494/19), який підлягає врахуванню судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України. 
Відповідно до електронної пенсійної ОСОБА_1 має більше 15 років пільгового стажу за Списком № 1 (підземні роботи), що дає йому право на розрахунок розміру пенсії відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці”, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Варто зазначити, що Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
За таких обставин суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21.11.2025 року №047350000125.
Та як наслідок слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу Список №1 (підземні роботи) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 в повному обсязі з 01.10.2000 року по 01.08.2017 року та час перебування на інвалідності у зв`язку хронічним професійним захворюванням з 17.01.2018 року по 13.11.2025 року.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, з моменту звернення тобто з 13.11.2025 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача щодо переходу на пенсію за віком по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 13.11.2025 року щодо переходу на пенсію за віком по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.
При цьому, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області слід відмовити, оскільки оскаржуване рішення не приймалося цим органом.
Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову в призначенні пенсії, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21.11.2025 року №047350000125.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу Список №1 (підземні роботи) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 в повному обсязі з 01.10.2000 року по 01.08.2017 року та час перебування на інвалідності у зв`язку хронічним професійним захворюванням з 17.01.2018 року по 13.11.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 від 13.11.2025 року щодо переходу на пенсію за віком по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ 13358826) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко