номер провадження справи 17/152/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Справа № 908/3813/25
м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи № 908/3813/25 

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю “Еталонія”, 69059, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 28, кв. 96
до відповідача: акціонерного товариства “Мотор Січ”, 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15 
про стягнення 363 369,09 грн 

СУТЬ СПОРУ:

19.12.25 до Господарського суду Запорізької області в системі “Електронний суд” надійшла позовна заява за вих. від 19.12.25 № 5/12 товариства з обмеженою відповідальністю “Еталонія” (далі ТОВ “Еталонія”) до публічного акціонерного товариства “Мотор Січ” про стягнення заборгованості згідно із договором від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ) у розмірі 363 369,09 грн, з яких: 344 719,50 грн основного боргу, 15 710,43 грн пені, 1 520,28 грн - 3 % річних та 1 418,88 грн індексу інфляції (інфляційних втрат).
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/3813/25 між суддями від 22.12.25, вказану позовну заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.
25.12.25 до суду в системі “Електронний суд” надійшло клопотання за вих. від 25.12.25 № 19/12, в якому представник позивача просить суд вважати відповідачем у справі № 908/3813/25 акціонерне товариство “Мотор Січ” (далі АТ “Мотор Січ”). 
Ухвалою від 26.12.25 судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3813/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.
08.01.26 до суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив за вих. від 08.01.26 на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову в повному обсязі та просить суд відмовити позивачу в задоволені позову.
15.01.26 до суду в системі «Електронний суд» надійшла відповідь за вих. від 15.01.26 на відзив, в якій представник позивача заперечує проти доводів відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Враховуючи положення ч. 1, ч. 4 ст. 116, ст. 248 ГПК України та перебування судді Корсуна В.Л. на навчанні в Національній школі суддів України в період з 23.02.26 по 27.02.26, граничним строком розгляду цієї справи судом є 02.03.26 включно.
Частиною 1 ст. 251 ГПК України передбачено, що відзив подається протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 166 ГПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.
Згідно із ч. 4 ст. 167 ГПК України, заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.
Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Як свідчать наявні матеріали справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ні позивач, ні відповідач суду не надали. Докази зворотнього в матеріалах цієї справи відсутні.
Судом прийнято до розгляду відзив відповідача за вих. від 08.01.26 на позовну заяву та відповідь позивача за вих. від 15.01.26 на відзив.
В обґрунтування своєї правової позиції ТОВ у позовній заяві за вих. від 19.12.25 № 5/12 та у відповіді за вих. від 15.01.26 на відзив зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ) в останнього виникла заборгованість щодо поставки товару у розмірі 344 719,50 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору щодо оплати за поставлений товар, позивачем було нараховано відповідачу пеню у відповідності до п. 6.2. Договору у розмірі 15 710,43 грн та на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних у розмірі 1 520,28 грн і індекс інфляції (інфляційні втрати) у розмірі 1 418,88 грн. Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати за поставлений товар стало підставою звернення позивача до суду про стягнення у розмірі 363 369,09 грн. Таким чином, позивач посилаючись на ст.ст. 8, 9, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ст. ст. 11, 15, 16, 202, 509, 524, 526, 530, 533-535, 549-552, 610-612, 625, 627, 632, 664, 655, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 174, 175, 193, 265 ГК України та ст. ст. 2, 4, 11, 20, 24, 27, 42, 56, 58, 60, 73-80, 129, 162-164 ГПК України, просить суд стягнути з відповідача заборгованість згідно із договором від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ) у розмірі 363 369,09 грн, з яких: 344 719,50 грн основного боргу, 15 710,43 грн пені, 1 520,28 грн 3 % річних та 1 418,88 грн індексу інфляції (інфляційних втрат).
Відповідач в обґрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві за вих. від 08.01.26 на позовну заяву зазначив, що на вчасність виконання відповідачем зобов`язань за договором прямо вплинули ракетні обстріли виробничих площ АТ «Мотор Січ» та необхідність відновлення знищеного виробництва з метою першочергового виконання державних оборонних контрактних зобов`язань в зв`язку зі збройною агресією рф та її відсічі. Також, АТ «Мотор Січ» зазначає, що позовні вимоги визнає, однак в позові зазначена сума, яка на сьогоднішній день не є коректною і позовні вимоги підлягають зменшенню. Так, АТ «Мотор Січ» здійснило частково оплату в розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.25 № 825678. Крім того, відповідач вважає, що звернення позивача із позовною заявою є передчасним, відтак представник відповідачса просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Частиною 3 ст. 222 ГПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Наявні матеріали справи за № 908/3813/25 дозволяють розглянути справу по суті спору.
За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
З урахуванням дії режиму воєнного стану, повітряними тривогами в м. Запоріжжі, а також наявними випадками відключеннями будівлі суду від електропостачання, в Господарському суді Запорізької області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, з метою забезпечення учасників справи правом на належний судовий захист, справу розглянуто у розумні строки враховуючи вищевказані обставини та факти. 
При цьому, судом враховано, що:
- у відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається; 
- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя; 
- прийом документів Господарським судом Запорізької області здійснюється в паперовому та електронному вигляді; 
- сторони по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.24 між товариством з обмеженою відповідальністю “Еталонія” (Постачальник) та публічним акціонерним товариством “Мотор Січ” (Покупець) укладено договір № 20/02/24 (КХ) (Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Постачальник зобов`язався передати, а Покупець прийняти й оплатити товар за цінами та в асортименті, які визначені у видатковій накладній Товар Покупцю, а Покупець зобов`язався прийняти цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.
Згідно із п. 1.2. Договору, право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання представниками Сторін накладної (дата, визначена в накладній), яка засвідчує момент передачі Товару.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що Товар постачається в асортименті й кількості, зазначеній у видатковій накладній.
Відповідно до п. 2.2. Договору, ціна на кожне найменування й на кожну партію Товару зазначається в накладних на кожну партію Товару.
Всі розрахунки за Товар проводяться в національній грошовій одиниці України, а саме в гривні. Оплата за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 календарних днів з моменту поставки Товару (п. 2.3. Договору).
Згідно із п. 2.4. Договору, сума Договору складається з вартості всього Товару, яку продає Постачальник протягом періоду дії даного Договору. Загальна ціна договору не може перевищувати 30 000 000,00 грн.
Відповідно до п. 2.5. Договору, оплата здійснюється Покупцем у наступному порядку: у першу чергу здійснюється оплата вартості Товару, придбаного за первісною накладною та далі за наступними накладними.
За пунктом 5.2. Договору, Постачальник має право, зокрема, вимагати від Покупця попередньої оплати Товару або його оплати за фактом його постачання у разі прострочення Покупцем строків оплати Товару, встановлених п. 2.3. цього Договору.
У відповідності до п. 5.3. Договору, Покупець зобовязаний, зокрема, здійснювати оплату Товару на умовах цього Договору.
За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, встановлених п. 2.3. Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення виконання зобов`язань (п. 6.2. Договору).
Згідно із п. 7.5. Договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.01.25), цей Договір вступає в силу з моменту підписання обома Сторонами і діє до 31.12.25. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (у т.ч. гарантійних) за цим Договором.
На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 354 719,50 грн, що підтверджується:
- видатковими накладними: № 480 від 15.10.25 (м`ясо яловичини 1 кат в напівтушках) на суму 38 169,73 грн, № 485 від 20.10.25 (м`ясо яловичини 1 кат в напівтушках) на суму 37 162,97 грн, № 486 від 20.10.25 (м`ясо стегна курчати-бройлера, філе курчати-бройлера, тушка курчати-бройлера) на суму 67 836,80 грн, № 487 від 20.10.25 (тушка курчати-бройлера) на суму 7 253,82 грн, № 493 від 21.10.25 (стегно курчати-бройлера) на суму 6 738,17 грн, № 496 від 22.10.25 (м`ясо яловичини 1 кат в напівтушках) на суму 48 623,89 грн, № 500 від 27.10.25 (м`ясо яловичини 1 кат в напівтушках) на суму 49 737,32 грн, № 501 від 27.10.25 (стегно курчати-бройлера, філе курчати-бройлера, тушка курчати-бройлера) на суму 54 867,06 грн, № 502 від 27.10.25 (тушка курчати-бройлера) на суму 7 158,06 грн та № 507 від 28.10.25 (м`ясо яловичини 1 кат в напівтушках) на суму 37 171,68 грн;
- товарно-транспортними накладними: № Р480 від 15.10.25 на суму 38 169,73 грн, № Р485 від 20.10.25 на суму 37 162,97 грн, № Р486 від 20.10.25 на суму 67 836,80 грн, № Р487 від 20.10.25 на суму 7 253,82 грн, № Р493 від 21.10.25 на суму 6 738,17 грн, № Р496 від 22.10.25 на суму 48 623,89 грн, № Р500 від 27.10.25 на суму 49 737,32 грн, № Р501 від 27.10.25 на суму 54 867,06 грн, № Р502 від 27.10.25 на суму 7 158,06 грн та № Р507 від 28.10.25 на суму 37 171,68 грн; 
- податковими накладними: від 15.10.25 № 23 на суму 38 169,73 грн, від 20.10.25 № 28 на суму 37 162,97 грн, від 20.10.25 № 29 на суму 67 836,80 грн, від 20.10.25 № 30 на суму 7 253,82 грн, від 21.10.25 № 36 на суму 6 738,17 грн, від 22.10.25 № 39 на суму 48 623,89 грн, від 27.10.25 № 43 на суму 49 737,32 грн, від 27.10.25 № 44 на суму 54 867,06 грн, від 27.10.25 № 45 на суму 7 158,06 грн та від 28.10.25 № 50 на суму 37 171,68 грн. 
Про отримання товару відповідачем свідчить підпис уповноваженої особи на видаткових та товарно-транспортних накладних.
ТОВ “Еталонія” виставлено відповідачу рахунки на оплату товару на загальну суму 354 719,50 грн, а саме: № 314 від 15.10.25 на суму 38 169,73 грн, № 315 від 20.10.25 на суму 37 162,97 грн, № 316 від 20.10.25 на суму 67 836,80 грн, № 317 від 20.10.25 на суму 7 253,82 грн, № 319 від 21.10.25 на суму 6 738,17 грн, № 322 від 22.10.25 на суму 48 623,89 грн, № 324 від 27.10.25 на суму 54 867,06 грн, № 325 від 27.10.25 на суму 7 158,06 грн, № 326 від 27.10.25 на суму 49 737,32 грн та № 327 від 28.10.25 на суму 37 171,68 грн. 
13.11.25 ТОВ “Еталонія” надіслало на електронну адресу директора комбінату харчування АТ “Мотор Січ” Казабашу А.І. лист за вих. від 13.11.25 № 27, в якому повідомляє останнього, що станом на 13.11.25 у комбінату харчування АТ “Мотор Січ” прострочена заборгованість за договором від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ) перед товариством та становить майже 500 000,00 грн. 
24.11.25 ТОВ “Еталонія” надіслало на електронну адресу генерального директора АТ “Мотор Січ” Нікіфорова О.В. лист за вих. від 24.11.25 № 28, в якому повідомляє останнього, що станом на 24.11.25 у АТ “Мотор Січ” прострочена заборгованість за договором від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ) перед товариством та становить 354 719,50 грн. 
18.12.25 ТОВ “Еталонія” листом за вих. від 18.12.25 № 32 надіслало на адресу АТ “Мотор Січ” акт звірки взаємних розрахунків станом за період з 13.10.25 по 17.12.25 між ТОВ “Еталонія” та АТ “Мотор Січ” за договором від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ). 
Згідно із актом звірки взаємних розрахунків, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками, станом на 17.12.25 заборгованість АТ “Мотор Січ” перед ТОВ “Еталонія” за договором від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ) становить 354 719,50 грн. 
Відповідно до платіжної інструкції від 18.12.25 № 825678, АТ “Мотор Січ” сплатило 10 000,00 грн за товар згідно рахунку № 327 від 28.10.25 за договором від 20.02.24 № 20/02/24 (КХ). 
Несплата відповідачем вартості отриманого товару у розмірі 344 719,50 грн стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку.
Судом прийнято до уваги, що вказаний договір (з додатковою угодою до нього) в установленому законом порядку не оспорювався, не визнавався недійсним та його дія не припинена. Доказів зворотнього жодною із сторін суду не надано. 
Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне. 
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із положеннями ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини. 
Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Факт здійснення поставки товару на суму 354 719,50 грн підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових, товарно-транспортних та податкових накладними, які долучені до матеріалів цієї справи.
Як зазначалось вище у тексті цього рішення, згідно із п. 2.3. Договру, всі розрахунки за Товар проводяться в національній грошовій одиниці України, а саме в гривні. Оплата за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 календарних днів з моменту поставки Товару.
Відповідач свого обов`язку щодо оплати позивачу за поставлений товар обумовленого у договорі виконав не в повному обсязі, сплативши лише 10 000,00 грн за поставлений товар. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні. 
Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). 
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не заперечується отримання товару на суму 344 719,50 грн, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 344 719,50 грн суми основного боргу. Відповідно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15 710,43 грн пені, 1 520,28 грн 3 % річних та 1 418,88 грн індексу інфляції (інфляційних втрат).
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язань, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в т.ч. передбачені статтями 611, 625 ЦК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.
Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, встановлених п. 2.3. Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення виконання зобов`язань
Позивачем розрахунок пені здійснено за загальний період з 21.10.25 по 19.12.25. 
Перевіривши за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи “ЗАКОНОДАВСТВО” розрахунки пені, виконані позивачем, а також період їх нарахування, судом визнано розрахунок позивача виконано вірно. При цьому, позивачем допущено помилку в частині нарахування суми пені за період з 18.12.25 по 19.12.25 включно на суму боргу у розмірі 28 169,73 грн, а саме: нараховано 48,75 грн пені, замість належної в розмірі 47,85 грн. 
За викладених обставин, позовні вимоги в частині стягнення пені задовольняються частково у сумі 15 709,53 грн. В іншій частині вимоги щодо стягнення пені, а саме 0,90 грн судом відмовляється через необґрунтованість.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Перевіривши за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи “ЗАКОНОДАВСТВО” розрахунки 3 % річних, а також періоди їх нарахування, судом визнано розрахунок позивача виконано вірно. При цьому, позивачем при додаванні суми 3 % річних за періоди допущено помилку в 0,01 грн. 
За викладених обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних задовольняються частково у сумі 1 520,27 грн. В іншій частині щодо стягнення 3 % річних, а саме 0,01 грн судом відмовляється через необґрунтованість.
Перевіривши за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи “ЗАКОНОДАВСТВО” розрахунки інфляційних втрат, а також період їх нарахування, судом визнано розрахунок позивача виконано вірно, а тому стягнення індексу інфляції з відповідача на користь позивача підлягають у сумі 1 418,88 грн.
Таким чином, судом задовольняються позовні вимоги частково.
При цьому, в контексті положень ст. 55 Конституції України (кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань), а також вимог ст. 4 ГПК України (право на звернення до суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується …), через надуманість та безпідставність, судом відхиляється викладене у відзиві твердження представника відповідача про те, що звернення позивача у цій справі до суду з вимогами до відповідача є передчасним. 
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається пропорційно задоволеним вимогам.
Крім того, суд вважає за потрібне зазначити, що з матеріалів справи слідує, що при зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 480,65 грн (платіжна інструкція від 17.12.25 № 423).
При цьому, враховуючи, що у справі № 908/3813/25 заявлено вимогу майнового характеру, у розумінні Закону України “Про судовий збір”, у розмірі 363 369,09 грн, судовий збір за подання означеного позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 4 360,43 грн (4 360,43 грн = 363 369,09 грн х 1,5 % грн х 0,8).
З даного слідує, що позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено. Сума зайво сплаченого судового збору складає 120,22 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір”, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Враховуючи наведені приписи ГПК України, Закону України “Про судовий збір”, судом може бути повернуто зайво сплачену суму судового збору у розмірі 120,22 грн за наявності клопотання позивача щодо повернення надмірно сплаченого судового збору.
Керуючись ст. ст. 11, 13-15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 96, 123, 129, 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з акціонерного товариства “Мотор Січ” (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, код ЄДРПОУ 14307794) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Еталонія” (69059, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 28, кв. 96, код ЄДРПОУ 37611548) - 344 719 (триста сорок чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять) грн 50 коп. основного боргу, 15 709 (п`ятнадцять тисяч сімсот девять) грн 53 коп. пені, 1 520 (одну тисячу п`ятсот двадцять) грн 27 коп. 3 % річних, 1 418 (одну тисячу чотириста вісімнадцять) грн 88 коп. індексу інфляції та 4 359 (чотири тисячі триста п`ятдесят девять) грн 99 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.03.2026.

Суддя В.Л. Корсун