Справа № 951/901/25
Провадження №2/951/87/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року          селище Козова
Козівський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді Лавренюк О.М., 
за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42216,71 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.01.2025 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №100046895, згідно з умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. 
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в сумі 15000,00 грн. Відповідач же свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість за договором про споживчий кредит №100046895 від 23.01.2025 в розмірі 40290,00 грн, з яких: 15000 грн - заборгованість за кредитом; 9390,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 8400,00 грн - заборгованість за комісією за обслуговування; 7500,00 грн - заборгованість за пенею (штрафами). Відповідач прострочив виконання зобов`язання з 08.02.2025, відтак період який підлягає обрахунку інфляційних витрат становить: 08.02.2025- 29.09.2025 і складає: 40290,00 x 1.04782102 - 40290,00 = 1926,71 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мілоан» заборгованість за договором про споживчий кредит №100046895 від 23.01.2025 у розмірі 42216,71 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Ухвалою судді від 07.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 29.01.2026. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано в Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію, яка містить банківську таємницю.
20.01.2026 на виконання ухвали судді від 07.01.2026 до суду надійшли витребувані в АТ КБ «ПриватБанк» інформація та документи (а.с. 58-59).
23.01.2026 представником відповідача - адвокатом Пузіним Д.М. подано відзив на позовну заяву, у якому вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не укладав та не підписував кредитний договір № 100046895 від 25.01.2025 з ТОВ «Мілоан» в електронному вигляді, так як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідач не отримував, а позивачем не надано будь-яких доказів, що електронний підпис (або ідентифікатор), яким підписано електронний договір №100046895, належить саме відповідачу. Також представник відповідача зазначає, що позивачем не додано доказів про те, що відповідач був належним чином ідентифікований під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомогло б встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору, також, не надано доказів того, що одноразовий ідентифікатор був надісланий саме на фінансовий номер телефону, який належить відповідачу. Окрім цього, не надано підтвердження того, що особа самостійно ввела свої персональні дані (ПІБ, ІПН, паспортні дані, реквізити банківської картки), які співпадають з її ідентифікаційними даними.
Також в обгрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача покликався на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу від ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 100046895 від 23.01.2025 та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів. Крім того, матеріали справи не містять доказів фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника), а розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості.
Серед іншого, звернув увагу, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України) ТОВ «Мілоан» не мало права нараховувати у період дії в Україні воєнного стану позичальнику, який мав прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, комісію за обслуговування, пеню (штраф), суму інфляційних втрат, оскільки за законом відповідач звільнений від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК.
Ураховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «Мілоан» до ОСОБА_1 (а.с. 61-67).
29.01.2026 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву вважає безпідставними, з огляду на таке.
Стосовно заперечень відповідача щодо укладення договору, представник позивача звернув увагу, що відповідачу достеменно відомо про порядок укладення кредитного договору із застосуванням інформаційно-комунікаційній систем, що вбачається з відкритої інформації, опублікованої на сайті «Судова влада України», зокрема, у провадженні Козівського районного суду Тернопільської області перебувають цивільні справи № 951/900/25, №951/591/25 про стягнення заборгованості за кредитними договорами на користь кредиторів, які оформлені в електронній формі із застосуванням інформаційно-комунікаційних технологій. Таке свідчить про стале порушення відповідачем умов кредитних договорів. Відтак заявлені зауваження щодо порядку укладення договору про споживчий кредит № 100046895 необгрунтовані, та розцінюються позивачем як зловживання процесуальними правами, що направлені на завдання збитків позивачу у вигляді наявної заборгованості з повернення кредиту та понесених витрат на розгляд справи у судовому порядку.
Також звернуто увагу, що представник відповідача, заперечуючи щодо розрахунку, наданого представником позивача, не надав власного розрахунку з обґрунтуванням сум, погашених в рамках кредитного договору та тих, що залишилися несплаченими, відповідно не довів, що розрахунок заборгованості позивача є невідповідним.
Щодо вимог позивача про стягнення комісії, представник позивача звернув увагу, що Закон України «Про споживче кредитування» передбачає можливість отримання кредитодавцем комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Встановлення комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості є законним, оскільки передбачено як Законом України «Про споживче кредитування», так і нормативними актами Національного банку України. Відповідач не скористався своїм правом, визначеним ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування». Жодних заперечень щодо змісту договору відповідач не висловив, що свідчить про його згоду з умовами договору. Крім цього, відповідач не звертався до суду з окремими позовними вимогами про визнання недійсним кредитного договору (або його окремих частин), застосуванням наслідків недійсності правочину та/або перерахунку заборгованості відповідача. Таким чином відповідач повністю погодився з умовами кредитування, які встановленні на підставі чинного законодавства України.
Відтак, на переконання представника позивача, позовні вимоги ТОВ «Мілоан» є доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі (а.с. 71-73).
Ухвалою суду від 29.01.2026 відкладено судовий розгляд цивільної справи на 24.02.2026.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви розгляд справи просила провести без її участі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, представник відповідача - адвокат Пузін Д.М. 23.01.2026 подав відзив на позовну заяву. Жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи відповідач та його представник суду не подавали.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 23.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мілоан» з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписав в електронному вигляді Анкету - заяву на кредит №100046895 (а.с.11).
Як вбачається із Анкети-заяви на кредит №100046895 від 23.01.2025, сума кредиту - 15000,00 грн у валюті: Українська гривня. Строк кредиту: 15 днів з 23.01.2025. Дата повернення кредиту: 07.02.2025. Сума до повернення: 62976,90 грн.
Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 24000,00 грн, що нараховується одноразово за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом: 23976,90 грн, нараховуються за ставкою none відсотків від фактичного залишку кредиту на кожен день користування кредитом.
Позичальник: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_2 .
Прийняття рішення по заявці №100046895: погоджено, дата рішення 23.01.2025.
Погоджені умови кредитування по заявці №100046895: замовлена сума: 15000,00 грн, замовлений строк 15 днів, погоджена сума: 15000,00 грн, погоджений строк: 15 днів, комісія за надання: 20,00% одноразово, ставка процентів none % за кожен день користування (а.с. 11).
23.01.2025 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №100046895 (індивідуальна частина) (а.с.12-17).
Для підписання договору про споживчий кредит №100046895 (індивідуальна частина) від 23.01.2025 (далі Договір №100046895) відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 827362.
Відповідно до пункту 1.1 Договору №100046895 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору у кредит (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом (далі - плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
За змістом пункту 1.2 Договору №100046895 сума (загальний розмір) кредиту становить 15000,00 грн.
Згідно з пунктом 1.3 Договору №100046895 кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 23.01.2025 (дата надання кредиту). Строк, на який надається окрема частина кредиту, встановлюється Графіком платежів.
Відповідно до пункту 1.4 Договору №100046895 повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 03.01.2026 (дата остаточного погашення заборгованості).
Згідно з пунктом 1.5 Договору №100046895 загальні витрати Позичальника за кредитом складають 47976,90 грн. Денна процентна ставка складає: (47976.90 грн / 15000.00 грн) / 345 днів * 100% = 0,93%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 3327,23 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 62976,90 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, денна процентна ставка та орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема здійснить періодичні платежі в останній день кожного розрахункового періоду (дату платежу) відповідно до Графіку платежів. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню, зокрема у випадку часткового дострокового погашення заборгованості, прострочення виконання або несвоєчасного виконання ним зобов`язань та в інших випадках, крім тих, коли законодавством прямо вимагається таке оновлення.
Комісія за надання кредиту: 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 6,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Якщо згідно Графіку платежів комісія за надання кредиту підлягає сплаті частинами, сума комісії може складати менш ніж 6,00 відсотків від суми кредиту, якщо внаслідок поділу цієї суми на кількість розрахункових періодів/кількість платежів згідно графіку платежів, утворюється не ціле число (дріб). В такому разі дріб округлюється до цілого числа в меншу сторону. Сума цілого числа помножена на кількість платежів згідно графіку платежів становить розмір комісії за надання кредиту визначений цим пунктом (підпункт 1.5.1 Договору №100046895).
Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 23100,00 грн, що нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору (підпункт 1.5.2 Договору №100046895).
Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 66,00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (підпункт 1.5.3 Договору №100046895).
Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 220,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів.
Нараховані згідно з пунктами 1.5.3 та 1.5.4 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 23976.90 грн (підпункт 1.5.4 Договору №100046895).
Відповідно до пункту 1.6 Договору №100046895 тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування та сплати комісій та процентів, а також тіла кредиту встановлені пунктами 2.2.2, 2.2.3 цього Договору.
Згідно з пунктом 2.1 Договору №100046895 кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_3 .
Відповідно до пункту 2.2 Договору №100046895 обумовлено плату за кредитом.
Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в пунктах 1.5.1.,1.5.2, 1.5.3, 1.5.4 Договору відповідно (підпункт 2.2.1 Договору №100046895).
Комісія за надання кредиту нараховується Кредитодавцем одноразово в момент видачі кредиту. Строк сплати Позичальником загальної (всієї) суми комісії за надання кредиту настає в момент її нарахування і для кожної окремої частини комісії завершується у відповідну дату платежу - дату завершення розрахункового періоду, сума платежу за який включає цю частину комісії, відповідно до Графіку платежів, а якщо відповідно до Графіку платежів комісія за надання кредиту підлягає сплаті в повному обсязі в першу дату платежу, строк її сплати завершується в цю першу дату платежу. Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) нараховується Кредитодавцем в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів. Строк сплати Позичальником нарахованої суми комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) настає в момент її нарахування і триває до дати платежу (включно), з настанням якої завершується розрахунковий період, в якому така комісія була нарахована, згідно Графіку платежів. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату остаточного погашення заборгованості (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. База для нарахування процентів: Фактична кількість днів в місяці, 365 днів в році. Строк сплати процентів настає в день їх нарахування і триває до дати платежу (включно), з настанням якої завершується розрахунковий період, в якому такі проценти були нараховані, згідно Графіку платежів. Строк сплати кожної окремої частини кредиту (тіла кредиту) настає та завершується у відповідну дату платежу, що передбачає сплату цієї частини (тіла) кредиту, згідно Графіку платежів. Якщо відповідно до Графіку платежів вся сума (тіло) кредиту підлягає сплаті одноразово, строк сплати всієї суми (тіла) кредиту настає та завершується у відповідну дату платежу, що передбачає сплату тіла кредиту, згідно Графіку платежів (підпункт 2.2.2 Договору №100046895).
Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена пунктом 1.5.4 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в пункті 1.5.3 процентна ставка протягом встановленого Графіком платежів першого розрахункового періоду запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ставку визначену пунктом 1.5.4 Договору. Якщо визначена пунктом 1.5.3 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення першого розрахункового періоду, проценти, починаючи з другого розрахункового періоду встановленого Графіком платежів, продовжують нараховуватись за стандартною ставкою, згідно пункту 1.5.4 Договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом першого розрахункового періоду є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк та нарахованих на одну базу протягом будь-якого іншого періоду кредитування, це означає, що протягом першого розрахункового періоду Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою пунктом 1.5.4. та процентною ставкою визначеною пунктом 1.5.3 Договору. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (підпункт 2.2.3 Договору №100046895).
Відповідно до пункту 2.4 Договору №100046895 визначено порядок повернення кредиту.
Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії за надання та обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) в розмірі та у терміни, що встановлені у Графіку платежів, наведеному у додатку №°1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Позичальник має сплачувати поточний загальний платіж за розрахунковий період в день закінчення розрахункового періоду (дату платежу), згідно Графіку платежів. Сплата заборгованості до настання дати платежу не звільняє Позичальника від необхідності сплати заборгованості в дату платежу, проте може зменшувати її розмір. Сплата заборгованості після спливу дати платежу призводить до прострочення і є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів та/або процентів, згідно розділу 4 Договору (підпункт 2.4.1 Договору №100046895).
Згідно з пунктом 3.1 Договору №100046895 Кредитодавець зобов`язаний, зокрема: на умовах, передбачених п.1.3, 2.1 цього Договору, в сумі, що передбачена п. 1.2. цього Договору, надати Позичальнику кредит в порядку, визначеному в цьому Договорі; прийняти від Позичальника або іншої особи належне виконання зобов`язань за цим Договором; протягом всього строку кредитування надавати Позичальнику сервіси за які встановлена комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості). Додатково до цього, на звернення Позичальника але не частіше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов Договору, Кредитодавець безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту повернутої Кредитодавцю, шляхом направлення інформації/документів через обрані/вказані Позичальником у зверненні канали комунікації.
У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору, кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право здійснювати врегулювання простроченої заборгованості та/або стягнути заборгованість в примусовому порядку (підпункт 3.2.5 Договору №100046895).
Відповідно до пункту 3.3 Договору №100046895 Позичальник зобов`язаний, зокрема: надавати Товариству достовірну інформацію необхідну для укладення та виконання умов цього Договору; повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. цього Договору та Графіком платежів; у разі порушення строків повернення кредиту та/або сплати заборгованості на вимогу Товариства сплатити штраф та/або проценти передбачені розділом 4 цього Договору.
Згідно з пунктом 4.1 Договору №100046895 у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 1000 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 2 днів.
Відповідно до пункту 7.1 Договору №100046895, цей Договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у пункті 2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно пунктів 1.3, 1.4 Договору. Якщо станом цю дату зобов`язання Позичальника та/або Кредитодавця залишаються невиконаними/неналежно виконаними - цей Договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті.
Вищезазначені умови кредитного договору, зазначені також у Графіку платежів (а.с. 18), Заяві на отримання кредиту №100046895 від 23.01.2025 (а.с.19) та Паспорті споживчого кредиту №100046895 (а.с.20-21), з якими ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором 827362 на договорі про споживчий кредит №100046895 (індивідуальна частина) від 23.01.2025.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором №100046895 від 23.01.2025 виконав, перерахувавши кредитні кошти в сумі 15000,00 грн на рахунок № НОМЕР_3 , що підтверджується платіжним дорученням №99496890 від 23.01.2025 (а.с. 23) та довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 06.06.2025 №7/11595 (а.с. 24).
Вказане також підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 11.01.2026, за змістом якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) (а.с. 58)
Випискою за договором №б/н за період 23.01.2025-26.01.2025, наданою АТ КБ «ПриватБанк», підтверджується факт зарахування на картку № НОМЕР_4 23.01.2025 коштів на суму 15000,00 грн (а.с. 59).
10.06.2025 ТОВ «Мілоан» звернулося до ОСОБА_1 із вимогою про дострокове повернення заборгованості за договором про споживчий кредит №100046895 від 23.01.2025, однак відповідач належним чином не відреагував на вказану вимогу (а.с.27).
Як вбачається із відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100046895 від 23.01.2025, заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором станом на 29.05.2025 становить 40290,00 грн та складається із: 15000,00 грн - заборгованість за кредитом; 9390,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 8400,00 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 7500,00 грн - сума заборгованості за пенею (штрафами) (а.с.25-26).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частинами першою та другою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом частин першої та третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19 та від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон), згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону).
Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Наведене, у свою чергу, свідчить про належне укладення кредитного договору з використанням електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове рішення про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Зі змісту кредитного договору №100046895 від 23.01.2025 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, комісії та умови кредитування, що є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін.
За таких підстав суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 23.01.2025 укладено електронний кредитний договір №100046895.
Суд вважає доводи сторони відповідача щодо неукладення кредитного договору безпідставними та необґрунтованими, оскільки договір про надання кредиту, який був укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору (суми кредиту, дати його видачі, строку надання коштів, розміру процентів, комісії та умов кредитування).
Щодо доводів сторони відповідача про те, що кредитний договір не підписаний сторонами, то суд відхиляє вказані доводи з огляду на те, що з договору №100046895 від 23.01.2025 вбачається, що такий договір підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 827362, зокрема, 23.01.2025 о 15:32 год відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору (а.с. 12).
Також суд звертає увагу, що без реєстрації та здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Доводи сторони відповідача про те, що до суду надано паперову копію електронного доказу, а оригінали цифрового файлу надано не було, тобто неможливо перевірити відповідність копії оригіналу, суд не вважає такими, що заслуговують на увагу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 в справі № 916/3027/21 зроблено висновок, що «подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу».
Сумніваючись у достовірності копії, суди мають керуватись тим, щосумніви мають бути обґрунтованими та об`єктивними, та не можуть бути усунені іншими допустимими доказами у справі.
Представником відповідача не наведено достатнього обґрунтування в чому саме полягають обґрунтовані сумніви відповідача у наданому позивачем доказі - договорі про споживчий кредит № 100046895 від 23.01.2025, та що ці сумніви не можуть бути усунені.
Не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу (постанова Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20).
З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Так, стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
При цьому відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частинами першою, п`ятою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору відповідачу наданий кредит у сумі 15000,00 грн. При цьому, внаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань, виникла прострочена заборгованість, яка складає 40290,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 9390,00 грн; заборгованість за комісією за обслуговування - 8400,00 грн; заборгованість за пенею (штрафами) - 7500,00 грн.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивач надав платіжне доручення №99496890 від 23.01.2025 та інформацію ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про підтвердження здійснення операції від 06.06.2025, також із виписки за договором №б/н за період 23.01.2025-26.01.2025, наданої АТ КБ «ПриватБанк», підтверджується факт зарахування на карту відповідача 23.01.2025 коштів на суму 15000,00 грн.
Відтак безпідставними є твердження представника відповідача про відсутність доказів перерахування коштів відповідачу за кредитним договором №100046895 від 23.01.2025. Заперечуючи факт перерахування позивачем відповідачу коштів за договором №100046895 від 23.01.2025, стороною відповідача не надано доказів (виписку по рахунку тощо) про те, що 23.01.2025 на картковий рахунок відповідача не надходили кошти від ТОВ «Мілоан» у сумі 15000,00 грн.
Разом з тим з розрахунку заборгованості за кредитним договором №100046895 вбачається, що відповідач не виконував свої зобов`язання за договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 29.05.2025 складає 40290,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 9390,00 грн; заборгованість за комісією за обслуговування - 8400,00 грн; заборгованість за пенею (штрафами) - 7500,00 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору №100046895 в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного кредитного договору.
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 9390,00 грн є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Одночасно, вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту за кредитним договором №100046895 від 23.01.2025, суд зазначає таке.
10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Як зазначалось вище, згідно з підпунктом 1.5.2 кредитного договору №100046895 від 23.01.2025, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 23100.00 грн, що нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Як вказано в розділі терміни та визначення договору, Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) - встановлена пунктом 1.5.2 цього Договору винагорода за обслуговуванням кредиту (кредитної заборгованості) Кредитодавцем протягом всього строку кредитування, що включає цілодобове надання Позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті Позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим Договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий безкоштовний для Позичальника переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим Договором, надсилання Позичальнику текстових повідомлень з нагадуваннями про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори/паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань пов`язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього Договору службами підтримки Кредитодавця, тощо, яка нараховується Кредитодавцем та сплачується Позичальником за кожний визначений Графіком платежів розрахунковий період (крім останнього).
Водночас згідно підпункту 3.1.3 кредитного договору №100046895 від 23.01.2025, Кредитодавець зобов`язаний протягом всього строку кредитування надавати Позичальнику сервіси за які встановлена комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості). Додатково до цього, на звернення Позичальника але не частіше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов Договору, Кредитодавець безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту повернутої Кредитодавцю, шляхом направлення інформації/документів через обрані/вказані Позичальником у зверненні канали комунікації.
При цьому слід зазначити, що у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Як вбачається із відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100046895 від 23.01.2025, заборгованість ОСОБА_1 за комісією за обслуговування кредиту становить 8400,00 грн.
До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
При цьому позивач, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 23100.00 грн, що нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, не надав доказів реального надання і переліку конкретних послуг фактично наданих споживачу, необхідності їх надання в розумінні статей 8, 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Не зазначені такі послуги і в Графіку платежів, які є додатком до вищевказаного кредитного договору.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором необхідно відмовити за безпідставністю.
Вирішуючи позовну вимогу щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею (штрафами) та інфляційне збільшення за кредитним договором №100046895 від 23.01.2025, то суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Одночасно, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента продовжувався та триває на час розгляду даної справи в суді.
Договір про споживчий кредит №100046895 укладений між сторонами 23.01.2025, тобто в період дії воєнного стану в Україні, а, отже, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу та пені за прострочення зобов`язань та суми інфляційного збільшення.
Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею (штрафами) в розмірі 7500,00 грн, та суми інфляційного збільшення у розмірі 1926,71 грн задоволенню не підлягають, оскільки їх нарахування здійснено всупереч пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України .
Відтак позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №100046895 від 23.01.2025 в розмірі 24390,00 грн, з яких 15000,00 грн - заборгованість за кредитом, 9390,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 57,77% заявлених позовних вимог), в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1399,42 грн (2422,40/100х57,77%).
Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Позивачем у позовній заяві зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема на правничу допомогу, яку позивач очікує понести в розмірі 10000 грн.
За змістом частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Представником позивача до позову подано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4441, виданого на ім`я Колеснікової Ірини Олександрівни (а.с. 10) та ордер серії ВІ №1306660 на надання правничої допомоги ТОВ «Мілоан» адвокатом Колесніковою І.О. (а.с. 9).
Разом з тим до матеріалів справи не надано договору про надання правничої допомоги, як і інших документів, що свідчать про понесення позивачем витрат на правничу допомогу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено належними доказами суму заявлених витрат на правничу допомогу, а тому підстави для їх стягнення відсутні.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованість за договором про споживчий кредит №100046895 від 23.01.2025 в розмірі 24390,00 грн (двадцять чотири тисячі триста дев`яносто гривень 00 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» 1399,42 грн (одна тисяча триста дев`яносто дев`ять гривень 42 копійки) судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21, код ЄДРПОУ 40484607.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 24.02.2026.

Головуючий суддя О.М. Лавренюк