Справа № 202/11282/25
Провадження № 2/202/1554/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

03 квітня 2026 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого - судді Мачуського О.М.
за участю секретаря судового засідання – Карасьової Г.І.,
представника позивача – адвоката Заніздри А.П.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
19 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Заніздра А.П. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в якому просить: визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/4 частці за кожним, право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки NISSAN, моделі QASHQAI, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 329 008,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості нерухомого майна – гаражу № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Дніпро, «Північний» гаражний кооператив металевих гаражів»» обслуговуючий кооператив, у розмірі 44553,50 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що сторони з 06 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 26.02.2024 року у справі № 202/2153/24. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки NISSAN, моделі QASHQAI, 2019 року випуску, гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Дніпро, обслуговуючий кооператив «Північний» гаражний кооператив металевих гаражів»».
Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 листопада 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2026 року закрито підготовче провадження по справі.
Представник позивача – адвокат Заніздра А.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що сторони під час шлюбу придбали квартиру, авто та гараж. частину квартири в подальшому було подаровано дитині. На теперішній час у квартирі мешкає позивач з дитиною. Авто та гараж перебуває в користуванні Відповідача. Таким чином, позивач розраховує на визнання за нею права власності на частину квартири та стягнення на її користь компенсацію частки авто та гаражу.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши представника Позивача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 06 липня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 306. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року по справі № 202/2153/24, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 28.03.2024, шлюб між сторонами було розірвано.
Під час шлюбу за спільні кошти у спільну сумісну власність подружжя сторонами було придбано наступне рухоме та нерухоме майно: 
- Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.01.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєвою А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 85;
- Транспортний засіб марки: NISSAN, моделі QASHQAI, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; 
- Гараж № 45, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, «Північний» гаражний кооператив металевих гаражів»» обслуговуючий кооператив, гараж № НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2021 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4269.
Право власності на квартиру за спільною згодою було зареєстровано за позивачем, а на транспортний засіб та гараж - за Відповідачем. 
25.04.2019 р. сторони за спільної згоди здійснили правочин дарування спільного майна, а саме 1/2 частки квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , своїй дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що уклали відповідний договір дарування 1/2 частини квартири від 25.04.2019 р., який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округа Щетіловою О.В., та зареєстровано в реєстрі за № 4380.
Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Таким чином, вищезазначене майно, у відповідності до чинного законодавства, набуває статусу спільної сумісної власності подружжя сторін, про поділ якого сторонами не досягнуто згоди.
Вирішуючи питання поділу спільного майна подружжя, судом не встановлено обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя.
Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 369, 372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної її вартості на час розгляду справи.
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами.
З урахуванням встановленого порядку користування, суд вважає за доцільно поділити спільне майно подружжя та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах, по 1/4 частці за кожним, право власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею(кв.м): 44.7, житловою площа (кв.м): 27.3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Автомобіль марки NISSAN, моделі QASHQAI, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Дніпро, «Північний» гаражний кооператив металевих гаражів»» обслуговуючий кооператив слід залишити у власності Відповідача.
Відповідно до звіту про оцінку майна № 0411-25/3 від 04.11.2025 р. ринкова вартість автомобіля NISSAN QASHQAI, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 658 016,00 грн.
Відповідно до звіту про оцінку № 0511/25-3 від 05.11.2025 майна ринкова вартість гаражу № НОМЕР_2 , загальною площею 19,2 кв.м., що знаходиться в обслуговуючому кооперативі – гаражному кооперативі металевих гаражів «Північний», розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 2А, становить 89 067,00 грн.
З урахуванням того, що відповідачу виділяється у власність більша частина майна, належним та ефективним способом захисту майнових прав позивача при поділі спільного майна подружжя є стягнення на її користь з відповідача грошової компенсації 1/2 частки транспортного засобу марки: NISSAN, моделі QASHQAI, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , у розмірі 329 008,00 грн., та 1/2 частки гаражу № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Дніпро, «Північний» гаражний кооператив металевих гаражів»» обслуговуючий кооператив, у розмірі 44 553,50 грн.
Вказаний порядок та спосіб поділу спільного майна подружжя цілком відповідає нормам діючого законодавства України, висновкам Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин, є розумним та справедливим.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до платіжної квитанції № 7046-1114-7721-7597 від 17.11.2025 р. за звернення до суду із даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 5416,32 гривень.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 5416,32 гривень.
Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
У порядку поділу спільного майна подружжя:
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в рівних частинах, по 1/4 частці за кожним, право власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею(кв.м): 44.7, житловою площа (кв.м): 27.3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки: NISSAN, моделі QASHQAI, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 329 008,00 грн. та одну другу частку ринкової вартості нерухомого майна – гаражу № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Дніпро, «Північний» гаражний кооператив металевих гаражів»» обслуговуючий кооператив, гараж № НОМЕР_2 , у розмірі 44 553,50 грн. в загальному розмірі 373 561,50 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати з оплати судового збору в розмірі 5416,32 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський