МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 р.  	№ 400/8137/24 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. за участю секретаря судового засідання Токарської Г.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕТЕЙ ТОП", вул. Потьомкінська, 114,м. Миколаїв,54009, 	

до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 	

про	визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.05.2024 №1230914290704, №1236014290704,	

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей-Топ» (далі – Позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі – Відповідач), в якій позивач просив суд:
визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 27.05.2024 №1230914290704, №1236014290704.
ІІ. Виклад позицій учасників справи
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем за результатами перевірки позивача складено акт № 9600/14-29-07-04/44575226 від 07.05.2024 і на його підставі – спірні податкові повідомлення-рішення, якими зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що нараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 436 341 грн та нараховано штрафні санкції в розмірі 718170,00 грн. Позивач вважає спірні повідомлення-рішення протиправними, оскільки ним надано копії всіх первинних документів, підтверджуючих взаємовідносини із контрагентами-продавцями, докази наявності матеріально-технічної бази та трудових ресурсів, достатніх для ведення господарської діяльності, отже у інспекторів ДПІ відсутні підстави для формування висновків про нереальність та/або безтоварність здійснених господарських операцій.
Відповідач проти позову заперечив, у відзиві, який надійшов до суду 12.09.2024, у задоволенні позову просив відмовити, з огляду на те, що проведеною перевіркою щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.03.2024 вх. № 9064871514, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджет, встановлено, що ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» податковою декларацією з ПДВ за лютий 2024 року задекларовано обсяг експортних операцій на суму 197774732 гривень, як таких, що оподатковуються за нульовою ставкою. Водночас, перевіркою на підставі оформлених, у відповідності з чинним законодавством митних декларацій, обсяг експортних операцій підтверджено на суму 192662449,19 гривень. Відхилення становить 5112283,07 гривень. Позивачем в бухгалтерському обліку відображено операцію з нарахування винагороди на суму 5112283,07 грн за підвищену олійність насіння соняшника (яке було вивезено за межі митної території України на адресу нерезидента PROMETEY AGRI FZCO), після завершення митного оформлення, яким відображено операцію. На думку відповідача, винагорода за досягнення певних показників, а саме підвищену олійність насіння соняшника на підставі оформлених ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» документів - повідомлень (дебет-нота) є мотиваційною та стимулюючою винагородою (бонусом, премією, інше) за досягнення певних економічних показників та відповідає визначенню маркетингових послуг відповідно до вимог п.п. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Відтак, відповідач стверджує, що позивач занизив базу оподаткування на суму 5112283 грн, що в свою чергу призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1022457 грн по операціях з нарахування винагороди за досягнення певних показників, а саме підвищену олійність насіння соняшника. Також, відповідач вважає належними висновки акту перевірки про заниження задекларованих суб`єктом господарювання податкових зобов`язань за рахунок заниження ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» бази оподаткування на суму 2956311 грн, крім того ПДВ 413884 грн по операціям з постачання в лютому 2024 року насіння соняшника у кількості 9887,74 тон на адресу нерезидента PROMETEY AGRI FZCO, Dubai Silicon Oasis, DDP, Building A2, Dubai, United Arab Emirates по ціні нижче ціни придбання такого товару.
ІІІ. Рух справи
Ухвалою від 03.09.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Устінова І. А. постановив: відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання на 19.09.2024.
Відповідно до наказу голови суду від 08.07.2025 р. № 85-к суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду, у зв`язку із звільненням його рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 року № 1419/15-25 у відставку.
На виконання розпорядження в.о. керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду проведено повторний автоматизований розподіл справи № 400/8137/24.
Ухвалою від 03.09.2025 справу прийнято до провадження судді Дерев`янко Л.Л., постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 22.09.2025.
За клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 13.10.2025.
Ухвалою від 13.10.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено для розгляду справи по суті на 27.10.2025.
В судовому засіданні 27.10.2025 представник позивача участь не взяв, в зв`язку з наявністю технічних проблем щодо входу в систему відеоконференцзв`язку.
У судовому засіданні 08.01.2026 представники учасників справи підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в заявах по суті. Суд продовжив розгляд справи 29.01.2026, 16.03.2026.
У судовому засіданні 16.03.2026 суд завершив розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення рішення.
Вступну і резолютивну частину рішення проголошено у судовому засіданні 25.03.2026.
Повне рішення складено 25.03.2026.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом
В період з 22.04.2024 по 26.04.2024 Головним управління ДПС у Миколаївській області здійснено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.03.2024, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
За результатами перевірки складено акт від 07.05.2024 9600/14-29-07-04/44575226, за висновками якого встановлено порушення ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» вимог: 
- п. 200.1, абз. б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період лютий 2024 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, на суму 38797 гривень;
- п 2. п.44.1, п.44.2 ст.44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.200.1, абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, оскільки ним завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду лютий 2024 року на 1436341 гривень;
п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий 2024 року на обсяг постачання 8068594,04 грн, крім того ПДВ 1436340,14 гривень .
На підставі акту перевірки 07.05.2024 відповідачем 27.05.2024 винесено податкові повідомлення-рішення:
№1230914290704, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1 436 341 грн;
№1236014290704, яким нараховано штрафні санкції на суму 718 170 грн.
Не погодившись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
V. Джерела права та оцінка суду.
5.1. Щодо висновків контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань на суму 1022457,00 грн
Відповідно до п.п. «а» п.п. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі – ПКУ) операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту оподатковуються ПДВ за нульовою ставкою. Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI зі змінами та доповненнями (далі – МКУ). Датою виникнення податкових зобов`язань у разі експорту товарів є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства (п. 187.1 ст. 187 ПКУ). Згідно з п. 189.17 ст. 189 ПКУ базою оподаткування для операцій з вивезення товарів за межі митної території України є договірна (контрактна) вартість таких товарів, зазначена в митній декларації, оформленій відповідно до вимог Митного кодексу України.
Статтею 66 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, що вивозяться за межі митної території України, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі. Митна вартість товарів, що вивозяться за межі митної території України, визначається при поміщенні цих товарів уперше в митний режим з наступним фактичним переміщенням їх через митний кордон України.
За нормами п. 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:
· необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;
· необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;
· необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації за формою єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;
· необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією за формою єдиного адміністративного документа.
На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН) у встановлений ПКУ термін (п. 201.1 ст. 201 ПКУ).
Особливості складання податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України визначено пп. 8 та 12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267 зі змінами та доповненнями.
Згідно з п.п. 3 п. 3 розд. V Порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, обсяги операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що оподатковуються за нульовою ставкою відповідно до вимог п.п. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПКУ, вказуються у рядку 2.1 колонки А розд. І «Податкові зобов`язання» податкової декларації з ПДВ.
Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПКУ якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в ЄРПН.
Розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в ЄРПН пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.
Отже, у разі зміни суми компенсації вартості раніше вивезених у митному режимі експорту товарів постачальник повинен скласти розрахунок коригування до відповідної податкової накладної, а також відобразити коригування обсягів операцій з вивезення товарів за межі митної території України у складі податкової звітності з ПДВ за відповідний звітний (податковий) період.
Застосовуючи ці приписи до обставин справи суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що в лютому 2022 року позивачем як постачальником, на виконання контрактів, укладених з PROMETEY AGRI FZCO як покупцем (арк справи 33-50, том 2) експортовано сільськогосподарську продукцію загальною вартістю 192662449,2 грн, що підтверджується відповідними митними деклараціями (арк. справи 11-18, том 2).
Також, позивачем складено податкові накладні на суму поставок в розмірі 192662449,20 грн, в яких зазначено ПДВ – 0%.
В подальшому, позивач і ОСОБА_2 склали дебет-ноти від 16.02.2024, 22.02.2024, в яких визначили надбавку на корить позивача за олійність поставленого соняшника (арк. справи 107-112, том 1). Вартість такої надбавки склала 5112283,00 грн.
На підставі дебет-нот позивач подав розрахунки коригування податкових зобов`язань до податкових накладних за якими податок на додану вартість з надбавки за олійність становить 0 грн. (арк. справи 19-32, том 2).
За позицією відповідача зазначена надбавка є мотиваційною виплатою за якість товару, відповідає визначенню маркетингових послуг, що міститься у п. п.п. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Відтак, підлягає оподаткуванню податком на додану вартість за ставкою 20%. 
Натомість, позивач, як це встановлено судом з пояснень представника, наданих під час розгляду справи, вважає таку надбавку частиною ціни товару, яка, відповідно до п.п. «а» п.п. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК України оподатковується ПДВ за нульовою ставкою.
Оцінюючи доводи сторін в цій частині суд зауважує, що в акті спірної перевірки відсутня конкретизація маркетингової послуги, яка за позицією відповідача, мала місце, зокрема, щодо наявності двостороннього зобов`язання між сторонами, де одна сторона має зобов`язання надати послуги, інша - зустрічний обов`язок оплатити їх.
Разом з тим, суд не погоджується з позивачем щодо того, що зазначена надбавка за олійність є частиною ціни товару. Так, контракти, укладені між позивачем і ОСОБА_2 , не містять посилання на таку надбавку при ціноутворенні. Також, в контрактах відсутні умови її нарахування.
Натомість, норми права, які регулюють визначення вартості товару при експорті недвозначно вказують на те, що такою є ціна, визначена у митних деклараціях.
Отже, що митна вартість товарів, які були експортовані, визначається на дату вивезення цих товарів і надалі не повинна змінюватись.
Водночас, Положенням № 450 передбачає можливість складання за певних умов аркушу коригування до митної декларації, в тому числі щодо ціни товару.
Суд зауважує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вчинення дій щодо коригування ціни. 
Суд також критично ставиться до твердження позивача, що оскільки надбавка за олійність визначена за кордоном після вивезення товару, операція щодо визначення такої надбавки поза митною територією України не є об`єктом оподаткування. Так, з аналізу відносин сторін вбачається, що нарахована мотиваційна виплата є стимулюючою винагородою за якість товару, вирощеного на території України.
З огляду на викладене, віднесення позивачем надбавки за олійність до ціни товару всупереч відомостями про таку ціну, визначену в митних деклараціях, і без внесення змін до таких відомостей, суд вважає безпідставним. Відтак, сума нарахованої винагороди за підвищену олійність насіння соняшника відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України є базою оподаткування податком на додану вартість. 
Отже, суд не встановив наявність обставин, за якими податкове повідомлення-рішення від 27.05.2024 №1230914290704 про зменшення від`ємного значення ПДВ в сумі 1022457,00 підлягало б визнанню протиправним і скасуванню.
5.2. Щодо висновків контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань на суму 413884,00 грн
Згідно з підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Положення пункту 23.1 статті 23 ПК України передбачають, що базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.
База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.
Стаття 188 ПК України встановлює порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.
Отже, законодавством встановлено, що база оподаткування - це договірна (контрактна) ціна, яка не може бути нижчою за ціну придбання відповідних товарів/послуг.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та постанови Кабінету міністрів України від 28 жовтня 1998 року № 1706 «Про затвердження Програми реформування системи бухгалтерського обліку із застосуванням міжнародних стандартів» суб`єкти господарювання зобов`язані при веденні бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності дотримуватись національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затверджених центральним органом виконавчої влади.
Відповідно до частини 6 Розділу 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 07.02.2013 року № 73, фінансова звітність підприємства формується з дотриманням принципу історичної (фактичної) собівартості, що визначає пріоритет оцінки активів, виходячи з витрат на їх виробництво та придбання.
Формування витрат на виробництво та придбання товарів (робіт/послуг) тобто визначення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг здійснюється на підставі національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку.
Для визначення собівартості товарів (робіт/послуг) застосовуються Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246 (надалі Стандарт 9 «Запаси») та Положенням (Стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 (надалі Стандарт 16 «Витрати»).
Згідно п. 11 Стандарту 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.
Відповідно до п. 12 Стандарту 16 «Витрати» до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Відповідно до пункту 6 Стандарту 9 «Запаси», для цілей бухгалтерського обліку, сировина та основні матеріали які використовуються для виготовлення власної продукції відносяться до запасів. Первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з фактичних витрат, зокрема з сум витрат, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків (п.9 Стандарту 9 «Запаси»).
В пункті 19 Стандарту 9 «Запаси» зазначено, що оцінка кожної операції з вибуття запасів може здійснюватися за середньозваженою собівартістю діленням сумарної вартості таких запасів на дату операції на сумарну кількість запасів на дату операції.
Згідно п. 16 Стандарту 9 «Запаси» при відпуску запасів у виробництво, з виробництва, продаж та іншому вибутті оцінка їх здійснюється за одним з таких методів: ідентифікованої собівартості відповідної одиниці запасів; середньозваженої собівартості; собівартості перших за часом надходження запасів (ФІФО); нормативних затрат; ціни продажу. Для всіх одиниць бухгалтерського обліку запасів, що мають однакове призначення та однакові умови використання, застосовується тільки один із наведених методів.
Повертаючись до обставин справи суд зазначає, що підставою для висновку відповідача про заниження податкових зобов`язань в розмірі 413884,00 є той факт, що у лютому 2024 року позивачем експортовано на адресу PROMETEY AGRI FZCO продукцію сільськогосподарського призначення - насіння соняшника у кількості 9887,74 тон вартістю 109210189,18 грн, в той же час в лютому 2024 року списано зі складу відповідно даним бухгалтерського обліку (оборотно-сальдова відомість та картка рахунку 281) насіння соняшника у кількості 9887,74 тон на суму 112166499,9 грн та до складу собівартості від зазначеної операції віднесено суму 112166499,9 грн. 
Отже, за твердженням відповідача, здійснено продаж товару за ціною нижче собівартості. 
Відтак, на думку відповідача, позивачу слід було застосувати положення п. 188.1 ст. 188 ПК України, якими визначено нижню межу бази оподаткування ПДВ, а саме ціну придбання. 
Під час перевірки відповідачем досліджено наказ ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТОП» від 28.10.2021 №1 «Про організацію бухгалтерського обліку та про облікову політику підприємства», яким встановлено метод оцінки вибуття запасів: - при відпусканні запасів у виробництво - середньозваженої собівартості; - при відпусканні запасів у реалізацію - середньозваженої собівартості.
Суд звертає увагу, що ні позовна заява, ні додаткові пояснення позивача не містять доводів щодо спростування висновків акту в частині встановленого порушення щодо незастосування п. 188.1 ст. 188 ПК України.
При цьому, суд враховує, що відповідно до даних бухгалтерського обліку позивача при списанні зі складу 9887,74 тон насіння соняшника його собівартість визначена в сумі 112166499,90 грн. Тобто, така собівартість встановлена позивачем, а не контролюючим органом.
Водночас, реалізація покупцю - PROMETEY AGRI FZCO 9887,74 тон насіння соняшника відбулась за ціною 109210189,18 грн, що на 2956311,00 грн менше.
Реалізувавши у лютому2024 року вказаний товар за ціною, нижчою за його ціну придбання (собівартість), позивач був зобов`язаний визначити базу оподаткування ПДВ виходячи з ціни придбання (собівартості), донарахувати податкові зобов`язання на різницю та скласти і зареєструвати відповідну податкову накладну згідно з п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1307.
Оскільки позивачем не було дотримано п. 188.1 ст. 188 ПК України, висновки акта перевірки про заниження податкових зобов`язань з ПДВ та, як наслідок, завищення від`ємного значення, є обґрунтованими.
За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 27.05.2024 №1230914290704, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за лютий 2024 року на суму 1436340,14 грн, є правомірним та не підлягає скасуванню.
5.3. Щодо застосування штрафних санкцій
Відповідно до норм пункту 120-1.2. статті 120.1 Податкового кодексу України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. 
Податковим повідомленням-рішенням №123601429070 до позивача застосовано штраф в розмірі 718170,07 грн, оскільки перевіркою встановлено відсутність складання та реєстрації податкової накладаної на обсяг постачання 8068594,04 грн, крім того ПДВ -1436340,14 грн за лютий 2024 року.
Штраф розраховано за ставкою 50% від суми податку на додану вартість.
Оскільки судом встановлено правомірність висновків контролюючого органу про заниження позивачем зобов`язань з податку на додану вартість на суму 143340,14 грн, застосування штрафу за відсутність складання податкової накладної відповідає вимогам пункту 120-1.2. статті 120.1 Податкового кодексу України 
VI. Висновки суду.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
На думку суду матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
При цьому, відповідачем доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.
Отже, оскільки аргументи відповідача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи, викладені в позовній заяві.
Відтак, суд не знаходить підстав для визнання протиправним і скасування спірних податкових повідомлень -рішень.
VII. Розподіл судових витрат
В зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕТЕЙ ТОП" (вул. Потьомкінська, 114,м. Миколаїв,54009 ЄДРПОУ 44575226) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 ЄДРПОУ 44104027) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко