Справа№592/2633/26
Провадження №2/592/1386/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 квітня 2026 року         м.Суми 

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: 
головуючого судді – Катрич О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Дядечко Г.В., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:
17.02.2026 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01.05.2024 ним було передано ОСОБА_2 грошові кошти у борг у розмірі 420000 грн., які він зобов`язувався повернути йому до 30.12.2025, що підтверджується розпискою написаною власноручно ОСОБА_2 від 01.05.2024. Згідно умовами розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути зазначену суму позики до 30.12.2025. Однак, до даного часу грошові кошти йому ОСОБА_2 не повернуто.
Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 420000 грн. та судовий збір у розмірі 3360 грн.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав. 
Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Як було встановлено під час розгляду справи, 01.05.2024 року відповідачем ОСОБА_2 було складено розписку, відповідно до якої він взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 420000 грн., які зобов`язується повернути 30.12.2025. Грошові кошти отримав повністю 01.05.2024 (а.с.6).
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписки позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тлумачення ст.ст.1046, 1047 ЦК України свідчить, що документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, є розписка про отримання в борг грошових коштів.
Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписки підтверджують укладення договору позики.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Факт отримання коштів підтверджується копією розпискою позичальника, написаною останнім власноруч 01.05.2024. Жодних доказів, які б спростовували вказані вище обставини, розмір суми боргу відповідача перед позивачем за договором позики, суду не надано.
У відповідності до ч.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Тож враховуючи, що відповідачем не виконано зобов`язання у строк, визначений сторонами у наданій розписці, а саме до 30.12.2025, суду не надано доказів виконання зобов`язання станом на час звернення до суду з позовом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики, оформленого розпискою від 01.05.2024 у розмірі 420000 грн.
На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 3360 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу – задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  заборгованість за договором позики, оформленого розпискою від 01.05.2024 у розмірі 420000 грн., а також судовий збір в сумі 3360 грн. 

Позивач:  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.   

Суддя        Ольга КАТРИЧ