Справа № 420/3447/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі – позивач), в інтересах якого діє адвокат Богорел Сергій Володимирович, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі – відповідач, ГУ ДПС в Одеській області), в якому просить: 
- визнати протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо надсилання платнику податку - ОСОБА_1 податкової вимоги №0118399-1308-1532 від 26.12.2024 про необхідність сплати податкового боргу у розмірі 3476,84 грн;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0118399-1308-1532 від 26.12.2024, прийняту ГУ ДПС в Одеській області, щодо необхідності сплати фізичною особою – ОСОБА_1 , податкового боргу у розмірі 3476,84 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по справі, а саме витрати на професійну правничу допомогу та фактичні витрати.
Протиправність податкової вимоги позивач обґрунтовує тим, що до податкового боргу включено визначену податковим повідомленням-рішенням №0660988-2410-1517- UA5110035000087099 від 31.05.2024 суму грошового зобов`язання, яке було неузгодженим, оскільки до надсилання податкової вимоги це рішення було оскаржено в адміністративному, а потім і в судовому порядку. Тим самим умотивовано й протиправність дій відповідача щодо надсилання 27.01.2025 позивачу податкової вимоги від 26.12.2024.
Ухвалою від 07.02.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
ГУ ДПС в Одеській області подало відзив, в якому заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що відносно позивача за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України в інтегрованій картці платника по платежу 18010200 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості) наявний податковий борг у загальній сумі 3476,84 грн, у зв`язку з чим йому відповідно до приписів податкового кодексу України було надіслано оскаржену у цій справі вимогу.
У відповіді на відзив представник позивача вказав, що відповідач взагалі не навів заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову.
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.
Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна: квартири загальною площею 76,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .
Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовані податкові повідомлення-рішення по податку на нерухомість, якими визначено податкове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:
податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») №0709752-2406-1517 від 10.06.2021 терміном сплати до 31.10.2021 у розмірі 798,19 грн;
податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») №1843178-2412-1517 від 30.09.2022 терміном сплати до 24.12.2022 у розмірі 1014,00 грн;
податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 06.07.2023 №2515018-2410-1517- UA51100350000087099 терміном сплати до 02.12.2023 у розмірі 1098,50 грн;
податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 31.05.2024 №0660988-2410-1517- UA51100350000087099 терміном сплати до 19.11.2024 у розмірі 566,15 грн за 2023 рік.
06.11.2024 представником позивача подано до Державної податкової служби України скаргу на прийняте ГУ ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 31.05.2024 №0660988-2410-1517- UA51100350000087099 про визначення податкового зобов`язання із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 566,15 грн за 2023 рік.
Скарга отримана Державною податковою службою України 06.11.2024 за вхідним номером 42942/6.
Рішенням директора Департаменту оскарження рішень контролюючих органів ДПС України від 22.11.2024 №35149/6/99-00-06-01-03-06 строк розгляду скарги продовжено до 04.01.2025.
Це рішення надіслано позивачу, його представнику та до ГУ ДПС в Одеській області.
Надалі рішенням Державної податкової служби України №196/6/99-00-06-01-02-06 від 03.01.2025 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 31.05.2024 №0660988-2410-1517- UA51100350000087099 залишено без змін.
09.01.2025 позивач в судовому порядку оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 відкрито провадження у справі № 420/840/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року у справі № 420/840/25, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Водночас, ГУ ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 26.12.2024 № 0118399-1308-1532 про наявність у ОСОБА_1 станом на 24.12.2024 податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 3 476,84 грн.
Податкову вимогу надіслано позивачу 22.01.2025, про що свідчать відмітки ПАТ «Укрпошта» та поштовий ідентифікатор №0600997900593 на конверті.
Уважаючи протиправними як податкову вимогу, так і дії щодо її надіслання, позивач оскаржив їх до суду.
При вирішенні цього спору суд виходить з такого.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (далі також ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України).
Пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України установлено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до підпунктів 266.7.1, 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад за квитанцією про прийняття податків.
Згідно із підпунктом «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України фізичними особами податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Підпунктами 266.10.2, 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України установлено, що у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Таким чином, обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке перебуває у власності фізичної особи, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пунктів 58.1, 58.3 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян). Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Згідно із приписами пунктів 59.1, 59.3 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за № 902/30770, затверджено «Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків» (далі – Порядок №610).
Згідно з пунктами 1, 2, 3 розділу ІІ Порядку №610 податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується податковим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.
Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.
Протягом періоду оскарження платником податків відповідно до статті 56 Кодексу суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до Кодексу та інших законодавчих актів, податкова вимога з податку, що оскаржується, не формується та не надсилається, а сума такого грошового зобов`язання вважається неузгодженою.
Пунктами 1, 2 та 3 розділу ІІІ Порядку №610 передбачено, що податкові вимоги разом з детальним розрахунком суми податкового боргу формуються автоматично на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем (далі - ІКС) податкових органів з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої в порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 Кодексу.
Податкова вимога не формується та не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста восьмидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, податковий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис майна, яке відповідно до законодавства може бути предметом податкової застави, проведення публічних торгів з продажу заставного майна. До податкової вимоги додається детальний розрахунок суми податкового боргу.
Згідно з приписами пунктів 1, 5 розділу IV Порядку №610, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається (вручається) не раніше першого робочого дня після закінчення встановленого Кодексом граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Сформована в ІКС податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у паперовій та/або електронній формі. Податкова вимога, що надсилається (вручається) у паперовій формі, у день її формування в ІКС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та не пізніше наступного робочого дня один примірник надсилається (вручається) платнику податків, другий долучається до справи платника податків.
Отже, податкова вимога – це письмова вимога (рішення контролюючого органу як суб`єкта владних повноважень) до платника податків щодо погашення суми податкового боргу, якою, в свою чергу, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені.
Підставою для формування та надіслання платнику податку податкової вимоги є факт наявності саме узгодженого грошового зобов`язання, яке не було сплачено таким платником протягом установленого ПК України строку.
Згідно пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
Контролюючими органами вищого рівня для цілей цього Кодексу є, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - для територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, їх структурних підрозділів (у тому числі для державних податкових інспекцій) (пункт 55.2 статті 55 ПК України).
Пунктами 56.1, 56.2 та 56.3 статті 56 Податкового кодексу України установлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня. 
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення (пункт 56.5 статті 56 ПК України).
Згідно з пунктами 56.8, 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.
Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.
Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.
Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.
Відповідно до пунктів 56.10, 56.11, 56.12 та 56.14 статті 56 Податкового кодексу України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.
Строки подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення контролюючого органу можуть бути продовжені за правилами і на підставах, визначених пунктом 102.6 статті 102 цього Кодексу.
Приписами пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України установлено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті (пункт 56.16 статті 56 ПК України).
Згідно з підпунктами 56.17.1, 56.17.2, 56.17.3, 56.17.3-1, 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується:
днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті;
днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;
днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;
днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику;
днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.
За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (пункт 56.19 статті 56 ПК України).
Отже, згідно із наведеними нормами, платнику податків надано право оскаржити в адміністративному та / або судовому порядку рішення контролюючого органу про визначення суми грошового зобов`язання.
У разі адміністративного оскарження грошові зобов`язання вважаються неузгодженими протягом строку від дня подання скарги до контролюючого органу і до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
У спірному випадку представником позивача 06.11.2024 подано до Державної податкової служби України скаргу на прийняте ГУ ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 31.05.2024 №0660988-2410-1517- UA51100350000087099 про визначення податкового зобов`язання із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 566,15 грн за 2023 рік.
Того ж дня скарга отримана Державною податковою службою України.
Рішенням директора Департаменту оскарження рішень контролюючих органів ДПС України від 22.11.2024 №35149/6/99-00-06-01-03-06 строк розгляду скарги продовжено до 04.01.2025.
Рішенням Державної податкової служби України №196/6/99-00-06-01-02-06 від 03.01.2025 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 31.05.2024 №0660988-2410-1517- UA51100350000087099 залишено без змін.
Надалі позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 31.05.2024 №0660988-2410-1517- UA51100350000087099 в судовому порядку та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 відкрито провадження у справі № 420/840/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення у вказаній справі набуло законної сили 17 червня 2025 року.
Таким чином, у період з 06.11.2024 по 17.06.2025 грошове зобов`язання позивача із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 566,15 грн за 2023 рік не набуло статусу узгодженого, а отже і не могло бути включене до загальної суми податкового боргу, визначеної у податковій вимозі форми «Ф» від 26.12.2024 № 0118399-1308-1532, позаяк податковим боргом є виключно сума узгодженого грошового зобов`язання і саме на таку суму контролюючий орган вправі надсилати податкову вимогу.
Крім того, сума податкового боргу, яка станом як на день формування податкової вимоги, так і на день її надіслання позивачу, мала статус саме узгодженого грошового зобов`язання, не перевищувала ста восьмидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3060=17х180) і становила 2910,69 грн (3476,84-566,15), а тому у відповідача взагалі були відсутні правові підстави для формування і надіслання оскаржуваної податкової вимоги в цілому.
Суд звертає увагу на те, що відповідач у відзиві жодним чином не спростував наведених обставин та заснованих на них доводів позивача.
Згідно частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відповідач не довів правомірність оскарженої вимоги та дій щодо її надсилання позивачу, а тому позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат в частині судового збору не здійснюється у зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке.
За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16, від 30 липня 2021 року у справі №560/5990/20.
Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 9 статті 139 КАС України установлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 3 статті 143 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 143 КАС України, у випадку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 5 статті 143 КАС України передбачено, що у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
У позовній заяві представник позивача дослівно зазначив, що «З урахуванням застережень, обумовлених положеннями абзацу третього частини сьомої статті 139 КАС України, вважаю за необхідне зробити відповідну заяву, якою – Прошу: 1. Стягнути з відповідача – Головного управління ДПС в Одеській області, код ЄДРПОУ 44069166, на користь позивача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , усі понесені ним судові витрати по справі, а саме витрати на професійну правничу допомогу та фактичні витрати».
При цьому у позовній заяві та доданих до неї документах не зазначено розміру (суми) витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс або повинен буде понести у зв`язку з розглядом справи.
Також до суду не надано жодного доказу на підтвердження розміру таких витрат.
Зміст вищезгаданої заяви представника позивача не дозволяє суду інтерпретувати її саме як заяву про намір подати докази щодо розміру витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи.
Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати прийняту Головним управлінням ДПС в Одеській області податкову вимогу №0118399-1308-1532 від 26.12.2024.
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо надсилання платнику податку – ОСОБА_1 податкової вимоги №0118399-1308-1532 від 26.12.2024
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, будинок 5, код ЄДРПОУ 44069166).

Суддя А.С. Пекний