Справа № 344/4412/23 
Провадження № 22-ц/4808/317/26 
Головуючий у 1 інстанції КУЗЬМЕНКО С. В. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Луганської В.М.,
суддів: Девляшевського В.А., Василишин Л.В.,
за участю секретаря – Кузів А.В.
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідачі – приватний виконавець Івано-Франківського округу Ткачук Любомир Михайлович, Державне підприємство «Сетам», Акціонерне товариство «Сенс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», суб`єкт оціночної діяльності фізична особа підприємець ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу 
за апеляційною скаргою приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Любомира Михайловича, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2025 року, постановлену в складі судді Кузьменка С.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Любомира Михайловича, Державного підприємства «Сетам», Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання звіту недійсним, скасування його, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування арештів,

в с т а н о в и в:
У березні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Л.М., Державного підприємства «Сетам», Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про визнання звіту недійсним та скасування його, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування арештів.
Просив визнати звіт про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення (комплекс СТО загальною площею 1684,5 кв. м. та земельної ділянки загальною площею 0,7000 га кадастровий номер 5625810100:04:032:0016) від 02 січня 2023 року, складений СОД ФОП оцінювачем ОСОБА_2 щодо ринкової вартості земельної ділянки 3 364 000 грн, адміністративної будівлі площею 1174,7 кв.м. вартістю 3582 000 грн, автосалон площею 263,1 кв.м. вартістю 802 000 грн, кафе площею 137,9 кв.м. вартістю 390 000 грн, шашлична площею 13.кв.м вартістю 40 000 грн, СТО площею 105,8 кв.м. вартістю 323 000 грн (загальна вартість майна та земельної ділянки 8 501 000 грн) недійсним та скасувати.
Визнати договір-купівлі продажу майна, а саме: комплекс СТО загальною площею 1 684,5 кв.м., що складається з цегляного адміністративного будинку загальною площею 1 174,7 кв.м. літера «А», автосалону з цегли, загальною площею 263,1 кв.м. літера «Б», кафе з цегли, загальною площею 127,9 кв.м. літера «В», шашличної цегляної, загальною площею 13 кв.м. літера «Г», СТО з бетону загальною площею 105,8 кв.м.літера «Д», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 за ціною 8 501 000,01 грн, який оформлений Протоколом №582975 проведення електронного аукціону (торгів) від 17.02.2023 року, проведеного Державним підприємством «Сетам» та Актом про реалізацію предмета іпотеки №70223848, недійсним.
Скасувати арешти, накладені приватним виконавцем Ткачуком Л.М. у ВП №70223848 та обтяження, які стосуються іпотечного майна, що внесені до реєстрів на підставі іпотечного договору від 17.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. за реєстровим номером №815, а саме:
- комплекс СТО, загальною площею 1 684,5 кв.м., що складається з: цегляного адміністративного будинку, загальною площею 1 174,7 кв.м. літера «А», автосалону з цегли, загальною площею 263,1 кв.м. літера «Б», кафе з цегли ,загальною площею 127,9 кв.м. літера «В», шашличної цегляної, загальною площею 13 кв.м. літера «Г», СТО з бетону загальною площею 105,8 кв.м. літера «Д», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;
- земельна ділянка, загальною площею 0,7000 га цільове призначення: для обслуговування комплексу станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

03 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, яка обґрунтована тим, що в провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області перебуває справа №344/11154/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Л. М., Державного підприємства «Сетам», Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним результатів електронних торгів, визнання звіту про незалежну оцінку вартості арештованого житлового приміщення таким, що не може бути використаний.
Крім того, заяву обґрунтовано тим, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача.
Посилаючись на положення п. 3, 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позивач просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині: визнання звіту про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення від 02 січня 2023 року, складеного СОД ФОП оцінювачем ОСОБА_2 недійсним та його скасування та про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, а саме: а саме: комплексу СТО, загальною площею 1 684,5 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, загальною площею 0, 7000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 8 501 000,01 грн, який оформлений Протоколом №582975 проведення електронного аукціону (торгів) від 17.02.2023, проведеного Державним підприємством «Сетам» та Актом про реалізацію предмета іпотеки №70223848.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2025 року  заяву  ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог задоволено.
Суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду в частині позовних вимог про визнання звіту про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення від 02 січня 2023 року, складеного СОД ФОП оцінювачем ОСОБА_2 недійсним та його скасування та про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, а саме: а саме: комплексу СТО, загальною площею 1 684,5 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, загальною площею 0, 7000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 8 501 000,01 грн, який оформлений Протоколом №582975 проведення електронного аукціону (торгів) від 17.02.2023, проведеного Державним підприємством «Сетам» та Актом про реалізацію предмета іпотеки №70223848.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, приватний виконавець Івано-Франківського округу Ткачук Л.М., в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Тисменицького районного суду від 23 грудня 2025 року про залишення позовних вимог без розгляду в частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 03.12.2025 року та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилаючись на положення статей 2, 12, 13, 43, 49, 257 ЦПК України, зазначив, що позивач має право подати заяву про залишення позову без розгляду лише до початку розгляду справи по суті, а не на будь-якій стадії судового процесу на відміну від подання заяви про відмову від позову.
Вважає, що подання заяви про залишення позову без розгляду на стадії судових дебатів і після тривалого розгляду в двох судах першої інстанції дає позивачу вигідну можливість уникнути можливого несприятливого судового рішення та відшкодування судових витрат.
Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було заслухано позиції представників сторін, закінчено з`ясування обставин та перевірки їх письмовими доказами, судовий розгляд перейшов до стадії судових дебатів та ухвалення судового рішення. 
Із заявою про залишення позову без розгляду позивач звернувся 03.12.2025 року, за день до судового засідання, призначеного на 04.12.2025 року, що суперечить вимогам п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. 
Скаржник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята всупереч нормам процесуального закону з мотивами і обґрунтуванням щодо закриття провадження, проте суд оскаржуваною ухвалою не закрив провадження у справі, а залишив без розгляду частину позовних вимог.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено учасникам справи право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

У судовому засіданні представник скаржника приватного виконавця Ткачука Л.М. - Олійник В.Б. підтримав апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - Хоптій М.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

У судове засідання представник ДП «Сетам», АТ «Сенс Банк», ТОВ «Івано-Франківськмінерал-цемент», ОСОБА_2 не з`явились, про дату та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції посилаючись на положення ч. 2 ст. 49 ЦПК, ст. 15 ЦК України дійшов висновку, що позивач обґрунтовує своє клопотання з метою ефективного захисту прав, позивач не підтримує свої позовні вимоги в частині, а тому є підстави для задоволення клопотання.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального законодавства, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог без розгляду, судом першої інстанції не перевірено наявність підстав, передбачених п. 3,4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України для залишення позову без розгляду, на які посилався позивач у своїй заяві.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить оцінки доводів позивача щодо наявності підстав для залишення частини позовних вимог без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а саме через повторну неявку позивача у підготовче засідання чи в судове засідання, не повідомлення про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи
Також, суд першої інстанції не надав оцінки посиланням позивача на п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України як на підставу залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме не проаналізував справи на предмет тотожності, не перевірив чи є тотожними предмет та підстава позову  ОСОБА_1 , що перебуває на розгляді з справою №344/11154/24 на яку посилався позивач у заяві, жодних мотивів з цього питання не навів, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні того чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.
Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.
Підстава позову це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.
Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.
Сторони особи (фізичні, юридичні), які набувають із пред`явленням позову певного процесуального статусу, зокрема позивач особа яка звертається до суду з метою поновлення свого порушеного права, встановлення та визнання права, відповідач особа, яка, зокрема зазначене право не визнає.
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 372/2230/17-ц (провадження № 61-31594св18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зроблено висновок щодо неприпустимості розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та щодо властивості судового рішення, що набрало законної сили. Зауважено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц вказано, що підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) – правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Оскільки суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України не перевірив наявність підстав, передбачених п. 3,4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України для залишення позову без розгляду, на які посилався позивач у своїй заяві, не з`ясував обставини, що мають значення для вирішення вказаного клопотання, апеляційний суд позбавлений можливості оцінити та надати висновки щодо наявності підстав для залишення без розгляду частини позовних вимог позивача, на які посилається позивач у заяві про залишення без розгляду від 03.12.2025 року.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи, що суд першої інстанції порушено норми процесуального права, ухвалене судове рішення не може вважатися законними і обґрунтованими, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції то апеляційний суд не дає оцінки доводам апеляційної скарги, оскільки обставини на які посилається скаржник, повинні бути з`ясовані судом при розгляді заяви позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Любомира Михайловича, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2026 року.

Судді: В.М. Луганська

В.А. Девляшевський

Л.В. Василишин