ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2026 р. Справа№ 920/10/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Отрюха Б.В.
суддів: Козир Т.П. 
Остапенка О.М. 

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:
від АТ «Ощадбанк»: Плескачова Т.В. за довіреністю №19/4-02/30 від 02.01.26 (в режимі відеоконференції) 
ліквідатор ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражний керуючий Жмакіна Н.В. за свідоцтвом №1781 від 06.12.2016 (в режимі відеоконференції)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 про грошові вимоги до боржника (суддя Соп`яненко О.Ю., повний текст ухвали складено та підписано - 10.12.2025)

за заявою Головного управління ДПС у Сумській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка»
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 (суддя Соп`яненко О.Ю., повний текст ухвали складено та підписано - 10.12.2025), зокрема, у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» з грошовими вимогами до боржника від 19.11.2025 (вх. № 6091 від 24.11.2025) у справі № 920/10/21 - відмовлено; вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» у розмірі 3 779 631,96 грн відхилено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, викладені заявником на підтвердження його вимоги до боржника, та наведене правове обґрунтування не підтверджують наявності грошових (у тому числі забезпечених) вимог заявника до боржника у даній справі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» з грошовими вимогами до боржника у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не надано належної правової оцінки доказам та доводам заявника, а також допущені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
04.02.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від скаржника на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 у справі №920/10/21 надійшла заява, в якій скаржник зазначив, що він не є юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація; громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.
20.02.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 року у справі №920/10/21 залишити без змін.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 24.12.2025 апеляційну скаргу у справі № 920/10/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 у справі № 920/10/21 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.
12.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 920/10/21.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/192/26 від 20.01.2026 у зв`язку із перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/10/21.
Згідно з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 20.01.2026 апеляційну скаргу у справі № 920/10/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Козир Т.П., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 у справі № 920/10/21, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 про грошові вимоги до боржника; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 призначено на 11.03.2026.
04.02.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», Плескачової Тетяни Василівни надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 920/10/21 задоволено клопотання представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», Плескачової Тетяни Василівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
23.02.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка», арбітражної керуючої Жмакіної Надії Вікторівни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 у справі №920/10/21 задоволено заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Явка представників учасників справи
У судове засідання 11.03.2026 з`явились представник скаржника та ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражний керуючий Жмакіна Н.В., які приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.
Інші представники учасників справи в судове засідання 11.03.2026 не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись завчасно та належним чином.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).
Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. 
Позиції учасників справи
У судовому засіданні 11.03.2026 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати повністю ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» з грошовими вимогами до боржника у повному обсязі.
Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражний керуючий Жмакіна Н.В. в судовому засіданні 11.03.2026 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні Господарського суду Сумської області перебуває справа №920/10/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка».
Ухвалою господарського суду від 25.01.2021 відкрито провадження у справі №920/10/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська стоматологічна поліклініка", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном строком 170 календарних днів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Жмакіну Н.В.
26.01.2021 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка». Строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника встановлено до 25.02.2021. 
Постановою господарського суду Сумської області від 20.04.2021 визнано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Жмакіну Н.В. 
Повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури було оприлюднено 20.04.2021 року.
У листопаді 2025 до Господарського суду Сумської області надійшла заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» з грошовими вимогами до боржника №55/5.4-03/147976/2025 від 19.11.2025 (вх.№6091) у справі №920/10/21. 
Відповідно до вимог поданої заяви, заявник просить суд визнати грошові вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» до боржника як такі, що забезпечені заставою майна боржника (нежитлове приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 95-А, загальною площею 1042,2 кв.м.) у розмірі 3 779 631,96 грн, з яких: основний борг - 2 000 000 грн, проценти за користування кредитом - 1 686 079,60 грн, комісія - 17 027,40 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 56 231,41 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 4 067,66 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення комісії - 775,89 грн., витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі 920/10/21 (920/602/23) - 4 026,00 грн, витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі 920/10/21 (920/602/23) - 5 368,00 грн та 6056,00 грн судового збору, та включити до реєстру вимог кредиторів у даній справі.
В обґрунтування заяви зазначає, що 12.04.2019 між AT «Ощадбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» (далі - Позичальник) укладений договір кредитної лінії №775 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого Банк зобов`язується надати на умовах Кредитного договору, а Позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені Кредитним договором строки кредит, а також сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом.
Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 11.04.2022.
Згідно з п. 2.3 Кредитного договору, сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 1 500 000 грн.
Відповідно до п. 2.3.2 Кредитного договору сторони погодили графік зменшення діючого ліміту кредитування, а саме: до 31.01.2022 - 1 500 000 грн; з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 1 125 000 грн; з 01.03.2022 по 31.03.2022 - 750 000 грн; з 01.04.2022 по 11.04.2022 - 375 000 грн. З метою дотримання діючого ліміту кредитування, Позичальник зобов`язаний не пізніше першого банківського дня наступного періоду здійснити погашення частини кредитних коштів у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на такий період.
Пунктом 2.7 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) у розмірі 20% процентів річних. У випадку порушення Позичальником зобов`язань за Кредитним договором застосовується процентна ставка у розмірі 22% процентів річних.
10.07.2019 між AT «Ощадбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» укладений додатковий договір №1 до договору кредитної лінії №775, згідно з умовами якого сторони домовились викласти п. 2.3 Кредитного договору у наступній редакції: «Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 2 000 000 грн». Крім того, виклали п. 2.3.2 Кредитного договору в наступній редакції: «Сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування, а саме: до 31.01.2022 - 2 000 000 грн; з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 1 500 000 грн; з 01.03.2022 по 31.03.2022 - 1 000 000 грн; з 01.04.2022 по 11.04.2022 - 500 000 грн».
У забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 12.04.2019 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» був укладений іпотечний договір №1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. за реєстровим №677 (надалі - Іпотечний договір).
Відповідно до положень п.п. 1.1, 1.2 Іпотечного договору за цим договором іпотеки забезпечується виконання зобов`язань за укладеним між Позичальником та Банком Кредитним договором.
Пунктом 1.3 Іпотечного договору сторони погодили, що у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, в іпотеку Банку надано нерухоме майно (далі - Предмет іпотеки), а саме: нежитлове приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 042,2 кв.м.
Відповідно до п. 1.5 Іпотечного договору за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 5 700 523,73 грн.
На виконання умов Кредитного договору Банк у період з 15.04.2019 по 02.09.2020 надав Позичальнику (ТОВ «НВВЦ «ГАНДІКАП») транші (кредити) в межах максимального ліміту кредитування у розмірі 2 000 000 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_1 , що підтверджується випискою по рахунку обліку основного боргу НОМЕР_2 .
У свою чергу Позичальником не виконані умови п. 5.3 Кредитного договору, у передбачені договором строки Позичальник не повернув Банку отриманий кредит та не сплатив проценти за користування ним.
На дату подання цієї заяви сума простроченого основного боргу за Кредитним договором складає 2 000 000 грн, сума прострочених процентів за період з 12.05.2021 по 26.09.2025 складає 1 686 079,60 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості від 26.09.2025 та виписками з відповідних рахунків обліку основного боргу та процентів, що додаються до заяви.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі №920/10/21 (920/868/21), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2023, задоволено частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково- виробничо впроваджувальний центр «ГАНДІКАП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Головне управління ДПС у Сумській області, Концерн «Міські теплові мережі», про визнання договору недійсним та витребування майна до ліквідаційної маси. Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95-А, загальною площею 1042,2 кв.м від 02.08.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» реєстровий №2408, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. В іншій частині позовних вимог (витребування майна до ліквідаційної маси) відмовлено.
Як підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.05.2023 №333484216, на підставі вищевказаного судового рішення право власності на нежитлове приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95 - А, загальною площею 1042,2 кв.м, що є предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором, 01.05.2023 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» (код ЄДРПОУ 02005237), про що державним реєстратором Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області внесено запис 50149583 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №67458356 від 04.05.2023.
У той же час, згідно з частинами 1, 2 статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Відтак іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.
Тому за Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» зберігається статус іпотекодержателя вищевказаного нерухомого майна, про що в Державному реєстрі речових прав містяться відповідні записи про іпотеку №31161342 від 12.04.2019 та про заборону відчуження №31161075 від 12.04.2019.
Факт дійсності Іпотечного договору та чинності права іпотеки Банку підтверджено постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.08.2024 у справі № 920/10/21 (920/602/23), якою касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2024 та рішення Господарського суду Сумської області від 01.02.2024 у цій справі скасовано в частині та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. про визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору №1 від 12.04.2019, укладеного між АТ «Ощадбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «Гандікап» за реєстровим №677, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М., та додаткового договору №1 від 10.07.2019 до іпотечного договору №1 від 12.04.2019, за реєстровим №1466, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. - відмовлено повністю.
Отже, станом на день звернення до Господарського суду Сумської області із заявою про визнання кредиторських вимог розмір вимог Банку до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» становить суму заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» перед АТ «Ощадбанк» за договором кредитної лінії №775 від 12.04.2019 та станом на 26.09.2025 складає 3 764 181,96 грн.
02.12.2025 ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» арбітражним керуючим Жмакіною Н.В. подано повідомлення про розгляд грошових вимог від 02.12.2025, в якому вимоги АТ «Ощадбанк» визнає частково, зокрема витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі №920/10/21 (920/602/23) у розмірі 4 026,00 грн; витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі №920/10/21 (920/602/23) - 5 368,00 грн та судовий збір за подання заяви кредитора - 6 056,00 грн. В іншій частині заявлені вимоги, які виникають із договору кредитної лінії №775 від 12.04.2019 року та договору іпотеки від 12.04.2019 року, укладеного між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВВЦ "Гандікап", ліквідатором не визнаються.
За наслідками розгляду вищевказаної заяви з кредиторськими вимогами, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. 
Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим (ч. 2 ст. 45 Кодексу).
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів (ч. 4 ст. 45 Кодексу).
З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2019 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» був укладений іпотечний договір №1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. за реєстровим №677, відповідно до якого у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, в іпотеку Банку надано нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, буд. 95 А, загальною площею 1 042,2 кв.м.; вартість предмету іпотеки становить 5 700 523,73 грн.
На момент укладення вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» вважало себе власником нерухомого майна.
Проте, рішенням Господарського суду Сумської області від 28.07.2022 у справі №920/10/21 (920/868/21), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2023, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95-А, загальною площею 1042,2 кв.м від 02.08.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» визнаний недійсним з моменту укладення.
Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд вказав, що вказаним судовим рішенням підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «ГАНДІКАП» не було власником нерухомого майна, щодо якого 12.04.2019 укладало іпотечний договір №1, а вказане нерухоме майно, відповідно, не вибувало із володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка».
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що хибним є посилання заявника на приписи частин 1, 2 статті 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, оскільки такого переходу (на підставі правочину, в порядку спадкування чи правонаступництва) не відбулося. 
Щодо питання дійсності Іпотечного договору та чинності права іпотеки Банку суд першої інстанції зазначив наступне. Дійсно, постановою Верховного Суду від 29.08.2024 у справі № 920/10/21 (920/602/23) постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2024 та рішення Господарського суду Сумської області від 01.02.2024 у цій справі скасовано в частині та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська стоматологічна поліклініка» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Н.В. про визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору №1 від 12.04.2019, укладеного між АТ «Ощадбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВВЦ «Гандікап» за реєстровим №677, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М., та додаткового договору №1 від 10.07.2019 до іпотечного договору №1 від 12.04.2019, за реєстровим №1466, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. - відмовлено повністю.
Проте, касаційним судом у постанові зазначено, що господарські суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що можливість Боржника самостійно і безперешкодно розпоряджатись Майном (у разі наявності у нього відповідного права на Майно) обмежена не самим фактом укладення Іпотечного договору іншими особами (Банком і Відповідачем-2), а внесенням до Реєстру запису про іпотеку Банка на Майно. У зв`язку з цим саме лише визнання недійсним Іпотечного договору, стороною якого Боржник не є, без скасування державної реєстрації права іпотеки Банка на Майно не матиме безпосереднім наслідком усунення перешкод у здійсненні Боржником права розпоряджатися ним. Тобто визнання Іпотечного договору недійсним у спірних правовідносинах не призведе до відновлення прав Боржника, які він вважає порушеними, не є необхідним для такого відновлення, а отже, не є ефективним способом захисту прав Боржника від стверджуваного ним порушення.
Тобто, під час касаційного перегляду питання щодо дійсності Іпотечного договору та чинності права іпотеки Банку судом не вирішувалося, оскільки суд прийшов до висновку про неправильно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові.
Таким чином, обставини, викладені заявником на підтвердження його вимоги до боржника, та наведене правове обґрунтування не підтверджують наявності грошових (у тому числі забезпечених) вимог заявника до боржника у даній справі. 
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» з грошовими вимогами до боржника та відхиленні таких вимог.
В свою чергу, твердження апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі №920/10/21, а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» необґрунтованою та такою, що не підлягають задоволенню, а ухвала Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі №920/10/21 підлягає залишенню без змін.
Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 у справі № 920/10/21 залишити без змін.
3.Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
4.Справу № 920/10/21 повернути до Господарського суду Сумської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 26.03.2026 у зв`язку з перебуванням судді Козир Т.В. у відпустці з 16.03.2026 до 25.03.2026.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх 

Судді Т.П. Козир

О.М. Остапенко