Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/2816/25 
Провадження № 2/376/370/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Батовріної І.Г.
за участю секретаря Щур Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Представник АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилається на те, що 10.08.2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір 8376644_RESTRUCT про надання кредиту.
Відповідно до Кредитного договору Банк на умовах Заяви-договору зобов`язується надати Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією Заявою-договором.
Позивач умови договору виконав та надав відповідачу у користування грошові кошти.
Відповідач належним чином умови договору не виконувала, а тому у неї утворилася заборгованість, яка станом на 12.05.2025 р. становить 64 045,99 грн., та складається з: 31 023,84 грн. заборгованість за основним боргом, 0,39 грн. заборгованість за процентами річними, 33 021,76 грн. заборгованість за комісією.
У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за договором у розмірі 64 045,99 грн. та судові витрати по справі.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 04.11.2025 р. у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін.
12.01.2026 р. представник позивача, через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, у яких вказала, що 10.08.2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого АТ «ТАСКОМБАНК» надав кредит, шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначеній в п. 1.1., з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України. У виписці по особовим рахункам кредитного договору №8376644_RESTRUCT (Клієнт: ОСОБА_1 ) зазначено призначення: Надання кредиту за кредитним договором №8376644_RESTRUCT від 10.08.2020 на суму 40473.43 грн., що в свою чергу підтверджує факт виконання банком взятих на себе зобов?язань. Відповідач з власної волі вступив у договірні відносини з банком і тим самим прийняв на себе передбачені кредитним договором цивільні права та взявши на себе певні обов`язки, зазначені в договорі, з вказаним терміном виконання зобов`язань. Договір було підписано позичальником добровільно, без жодного примусу, зауважень та заперечень. Користуючись кредитними коштами, відповідач підтвердив свою згоду із запропонованими умовами кредитування. Часткове виконання відповідачем умов договору свідчить про те, що позичальник був ознайомлений із умовами кредитування, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору. На підставі викладеного просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
17.01.2026 р. (зареєстровано 19.01.2026 р. вх. № 610/26) через систему «Електронний суд» представник відповідача, адвокат Мартинюк М.Р., подала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що відповідач повністю не погоджується із позовними вимогами в частині стягнення комісійної винагороди у розмірі 33 021,76 гривень. Умовами укладеного сторонами кредитного договору - інформацією, яка зазначена у заяві № 8376644_RESTRUCT від 10.08.2020 року, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,9 % від суми кредиту. Проте ні у цій заяві, ні в інших наявних у справі доказах немає переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена ця щомісячна комісія. І це при тому, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, так як її споживач має право отримувати безоплатно. Позивач не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг, за які він має сплачувати комісію, при укладенні кредитного договору. Тому, вимога банку про стягнення з ОСОБА_1 , у тому числі комісії, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.11, абз. 1 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними положення умов договору на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування про його обов`язок щомісячно сплачувати позивачеві комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Крім того відповідно до Виписки по особовим рахункам кредитного договору №8376644_RESTRUCT, що була долучена Позивачем до позовної заяви, Відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості по комісії в загальному 4 537,60 гривень. Отже, з урахуванням умов кредитного договору, грошові кошти, які зараховані на погашення заборгованості за відсотками в сумі 4 537,60 гривень, підлягають зарахуванню в наступному порядку: за відсотками в сумі 0,39 грн. (0,39 гривень (заборгованість по відсоткам) – 0,39 грн. = 0 грн.), за тілом кредиту в сумі 4 537,21 грн. (31 023,84 гривень (заборгованість по тілу кредиту) - 4 537,21 грн. = 26 486,63 грн.). На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача 26 486, 63 грн..
Ухвалою суду від 02.02.2026 р. постановлено витребувати докази у позивача.
02.03.2026 р. від представника позивача надійшла витребувана інформація.
У судове засідання представник позивача не з?явилася, подала заяву у якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відзиві на позовну заяву просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності та позовні вимоги задовольнити частково.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що 10.08.2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір 8376644_RESTRUCT про надання кредиту (а.с.22).
Відповідно до умов вказаної заяви-договору відповідач отримала кредиту розмірі 40 473,43 грн. строком на 60 місяців з 10.08.2020 по 10.08.2025 р. зі сплатою процентів за користування кредитом 0,001 % та комісії за обслуговування кредиту 2,90 % від основної суми кредиту.
Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 шляхом проставлення власноручного підпису.
Також відповідач підписала додаток 1 до Заяви-договору 8376644_RESTRUCT про надання кредиту, у якому міститься детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів (а.с. 23-25).
АТ «ТАСКОМБАНК» умови вказаного договору виконало та надало відповідачу грошові кошти, що підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору № 8376644_RESTRUCT (а.с. 33-39).
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору станом на 12.05.2025 р. заборгованість по кредиту згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № 8376644 складає 64 045,99 грн. з яких: 31 023,84 грн. заборгованість за основним боргом, 0,39 грн. заборгованість за процентами річними, 33 021,76 грн. заборгованість за комісією (а.с. 86).
З вищевказаної виписки та розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідача частково погашала наявну заборгованість, а саме здійснила оплати на загальну суму 9 449,59 грн. у рахунок погашення заборгованості за основним боргом та річними процентами та у розмірі 4 537,60 грн. у рахунок погашення комісії.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України)
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Приписами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Нормою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).
За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Тобто особа - споживач кредитних послуг має повне право на вільне обрання контрагента («постачальника» кредитних послуг), форми, умов, складових та загального формату договору, що не суперечить нормам чинного законодавства.
Позичальник була ознайомлена та погодилася зі змістом кредитного договору, умовами отримання та повністю з ними згодна. При укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів позивач підтвердила свою поінформованість з умовами договору та погодилася з ними. Своїм підписом на документах споживач підтвердила факт про надання їй повної інформації про умови кредитування та вчиняла дії на отримання кредитних коштів, фактично їх отримала, а волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.
Кредитний договір було укладено у належній (письмовій) формі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним оскільки банком реально було надані послуги згідно з кредитним договором.
На момент укладання правочин відповідач була ознайомлена з умова кредитного договору, про що свідчить її підпис, не вважала їх несправедливими, свідомо підписала документи з метою отримання кредитних коштів.
Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту та відсоткам.
Щодо стягнення комісії у розмірі 33 021,76 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (комісія за обслуговування кредиту) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що умовами кредитного договору від 10.08.2020 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає 2,9 % щомісячно.
Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1 173,73 грн. щомісяця.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що АТ «ТАСКОМБАНК» не надав доказів наявності, переліку таких послуг, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». А тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.
Заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту та відсоткам перед позивачем на момент звернення Банку до суду складає 31 024,23 грн..
Оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті позивачу, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам.
Проте, суд не погоджується із заявленою до стягнення сумою заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості, з відповідача банком безпідставно зараховані на погашення заборгованості за комісією, грошові кошти у загальному розмірі 4 537,60 грн..
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 26 486,63 грн. (31 024,23 - 4 537,60) заборгованості за тілом кредиту та відсотками.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками у розмірі 26 486,63 грн., та про відмову в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 537,60 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 33 021,76 грн..
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (41,4 %) в сумі 1 002,87 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 549, 610, 611, 625, 634, 1048, 1054 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443 заборгованість за заявою-договором № 8376644_RESTRUCT про надання кредиту від 10.08.2020 року у розмірі 26 486 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 63 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443 – 1 002 (одна тисяча дві) грн. 87 коп. судового збору.
У іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          І.Г. Батовріна