ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23937/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року (суддя В.В. Кальник) у справі № 160/23937/25 за позовом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, у якому просило визнати протиправним та скасувати Рішення, прийнятого заступником начальника Головного управління ДПС у Кіровоградській області Сергієм Колотухиним, за №181/4-1128 від 22.07.2025 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу з Державного підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (код ЄДРПОУ 14309787). 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням №181/4-1128 від 22 липня 2025 року вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу ДП «СхідГЗК» відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України. Позивач зауважує, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не вказано відомостей про податковий борг, який не сплачений ДП «СхідГЗК» більш ніж 90 днів. Також, з оскаржуваного рішення не вбачається, що на час його прийняття контролюючим органом встановлено відсутність зобов`язань держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. Позивач зазначає, що оскаржуване рішення №181/4-1128 від 22 липня 2025 року не містить розміру податкового боргу, який підлягає стягненню, період його виникнення, що свідчить про необґрунтованість прийнятого рішення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що в оскаржуваному рішенні міститься лише посилання на пункт 95.5. статті 95 Податкового кодексу України, при цьому, рішення не містить конкретно визначеної суми податкового боргу, що стягується, у рішенні не зазначено якого саме боргу (самостійно визначеного платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки; який не сплачується протягом 90 календарних днів), що суперечить положенням пункту 95.5. статті 95 Податкового кодексу України.
Суд зауважив, що відсутність у спірному рішенні контролюючого органу вичерпних 
відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому, оскаржуване рішення, прийняте заступником начальника Головного управління ДПС у Кіровоградській області Сергієм Колотухиним, №181/4-1128 від 22.07.2025 року про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу з Державного підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що спірне рішення №181/4-1128 від 22.07.2025 прийнято на підставі ст.95.5 ПК України, стосується не всієї суми податкового боргу, а виключно сум податкових зобов`язань, самостійно задекларованих у податкових деклараціях, щодо яких минув строк у 90 календарних днів з дня грачиного терміну їх сплати. Зауважує, що форма рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу не містить таких обов`язкових реквізитів, як розмір узгодженого боргу, що стягується та підстави виникнення боргу. Звертає увагу, що ПК України не визначено спеціальних вимог до форми чи обов`язкових реквізитів спірного рішення, а також не передбачено складання до нього будь-яких додатків чи окремих документів. Відтак, скаржник наполягає, що спірне рішення є правомірним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, заступником начальника Головного управління ДПС у Кіровоградській області Сергієм Колотухиним прийнято рішення від 22.07.2025 за № 181/4-1128 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу позивача.
Вважаючи рішення №181/4-1128 від 22.07.2025 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України), платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.
Згідно пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПК України, заступником начальника Головного управління ДПС у Кіровоградській області Сергієм Колотухиним прийнято спірне рішення від 22.07.2025 за № 181/4-1128 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу позивача.
Колегія суддів з`ясувала, що спірне рішення контролюючого органу не містить конкретно визначеної суми податкового боргу, що стягується.
Апеляційний суд наголошує, що можливість застосування контролюючим органом до платника податків положень пункту 95.5 статті 95 ПК України стосується конкретно визначеного податкового боргу (з урахуванням конкретної суми такого боргу).
Колегія суддів зауважує, що у спорах щодо правомірності прийнятих відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення, спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та/або пені.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2025 року у справі № 380/26982/23.
Апеляційний суд вважає, що відсутність у рішенні контролюючого органу вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у ст. 2 КАС України.
Оскільки спірне рішення контролюючого органу не містить конкретно визначеної суми (розміру) податкового боргу, що стягується, колегія суддів дійшла висновку, що спірне рішення містить суттєвий недолік, який свідчить про невідповідність такого рішення вимогам ч.2 ст.2 КАС України. 
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що спірне рішення №181/4-1128 від 22.07.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 160/23937/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 16.03.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров