Справа № 944/4289/25
Провадження №3/944/39/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2026 року	м.Яворів 	

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., за участі адвоката Галича П.О., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП, 
в с т а н о в и в:
10.08.2025 о 14 год. 40 хв. в с.Ясниська по вул.Промислова,4, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «MAZDA 6», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Огляд на визначення стану сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «DRAGER 6820», результат 0,29 проміле. Водій відстронений від керування транспортним засобом. Чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте повідомлявся про розгляд справи належним чином. 
В судовому засіданні адвокат Галич П.О. надав пояснення неалогічні наданим ним 02.09.2025 письмовим запереченням по справі. Вказав, що докази зібрані по справі, не доводять факту вчинення інкримінованого правопорушення, а працівниками поліції було допущено ряд порушень. Зокрема звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 заперечує зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи не фіксують процедури огляду на стан сп`яніння, процесу складення документів, пов`язаних з оглядом останнього на стан сп`яніння, процес складення протоколу про адміністративне правопорушення, процесу винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Крім того, відеозапис не є безперервним. Звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду проведеного поліцейським та наполягав на проведенні огляду в медичному закладі, однак до медичного закладу його доставляли, чим порушили процедуру огляду. Окрім цього незрозумілим є час вчинення адімінстративного правпорушення. Враховуючи обставини викладені в письмових запереченнях, захисник просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Судом з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області витребувано усі відематеріали події, в результаті якої був складений протокол щодо ОСОБА_1 . 
Беручи до уваги письмові пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи із нагрудної камери спостереження поліцейського на дисках долучених до матеріалів справи та матеріали, суддя виходить з такого.
Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підп."а" п.2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР   ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відповідно до ч.7 глави 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 10.08.2025 серії ЕПР 1 № 418532, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, є вказівка на порушення вимог п. 2.9 а ПДР та посилання на ч.1 ст. 130 КУпАП; протокол містить і відмітку про роз`яснення ОСОБА_1 положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, однак останній від підпису відмовився;
- тестом з використанням технічного засобу «DRAGER ALKOTEST 6820» №2065 від 10.08.2025 за результатом якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту 0,29 проміле, який підписано інспектором поліції та ОСОБА_1 ; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що з результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 згоден та засвідчив згоду своїм підписом; 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.08.2025;
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5446921 від 10.08.2025;
- відеофайлами на DVD-R дисках з нагрудних камер спостереження працівників поліції;
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Обговорюючи позицію захисника щодо неправомірності дій працівників поліції суддя не може взяти до уваги ці твердження з наступних підстав. 
Під час відтворення відеофайлів із нагрудних камер поліцейських, які оформляли правопорушення вбачається, що транспортний засіб здійснює рух та згодом був зупинений на вимогу поліцейських. Працівники поліції підходять до ОСОБА_1 та в процесі спілкування поліцейські пропонують пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, останній згодом продув технічний засіб, окрім цього, він не висловлював будь-яких заперечень чи зауважень. Вказані відеозаписи узгоджуються з іншими наявними у справі доказами.
Щодо доводів захисника про порушення працівниками поліції вимог законодавства, з посиланням на те, що відеофайли на DVD-R диску не є безперервними, суд звертає увагу на те, що відеозаписи є безперервними у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП. Дійсно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженоїнаказом МВС України 18.12.2018 № 1026, передбачена безперервність здійснення відеозапису, під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. На думку судді, надані суду відеозаписи, на яких зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. 
Окрім того, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції чи того, що до ОСОБА_1 із їх сторони було необ`єктивне ставлення.
Суддя враховує, що з матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено із застосуванням приладу «Drager» за його згодою, що підтверджується його підписом на роздруківці тестування на алкоголь приладом «Drager».
Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутні будь - які відомості про те, що поліцейськими було забезпечено проведення огляду в закладі охорони здоров`я, відхиляються суддею, оскільки за встановлених обставин та відсутності заперечень ОСОБА_1 щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки, у поліцейських не виникло обов`язку доставляти його на огляд до медичного закладу, а відтак відсутність пропозиції правоохоронного органу пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не спростовує результату огляду, проведеного на місці зупинки, а відтак не є підставою для закриття провадження у даній справі.
Разом з цим, досліджені суддею докази не містять достовірних даних про те, що поліцейськими були порушені вимоги ст. 266 КУпАП і вимоги підзаконних нормативних актів, та про наявність підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, як просять захисник в письмових поясненнях. 
Слід зазначити, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення свою незгоду із викладеними у ньому відомостями та процедурою оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Однак зауважень чи заперечень щодо процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлював, та відмовився від надання пояснень та поставити підпис в протоколі.
Разом з тим, щодо зауважень захисника про наявність деяких розбіжностей в часі скоєння правопорушення, суддя вважає, що така розбіжність в часі, не є суттєвим недоліком, і не тягне за собою визнання вказаних доказів недопустимими та не впливає на правильність висновків суду.
Доводи захисника не спростовують наявні у справі докази факту порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 «а» ПДР та не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Суду не було надано належних доказів, які б спростовували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності його провини. Суддя ставиться критично до пояснень захисника, оскільки неправомірні дії працівників поліції не знайшли підтвердження при дослідженні матеріалів справи
У той же час, суддя дійшов висновку, що пояснення надані суду захисником спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 , а викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості по суті порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам та підтверджуються дослідженими судом доказами
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддя враховує характер вчиненого правопорушення та клопотання захисту про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та вважає за необхідне застосувати до нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Дане стягнення буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
Відповідно до ч.7 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665 грн 60 коп. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 36, 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять ) грн. 60 коп. 
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Юрій КОЛТУН