ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/17493/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неповідомлення органів Національної поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.210, 210-1 КУпАП;
- зобов`язати відповідача направити до відповідних органів та підрозділів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст.210, 210-1 КУпАП, як того вимагає п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в інформаційній системі «Резерв+» щодо позивача міститься відмітка від 01.12.2024 року про порушення правил військового обліку та законодавства про мобілізацію (ст.ст.210, 210-1 КУпАП). Позивач зазначає, що оскільки факт вчинення правопорушення було виявлено 01.12.2024 року, то згідно зі ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності сплив 01.03.2025 року. Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження у справі за таких обставин не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. У зв`язку з цим, адвокатом позивача було скеровано запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо виконання вимог абз.16 п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (далі – Порядок №1487), а саме – направлення до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання позивача. Однак у відповідь отримав відмову, мотивовану необхідністю особистої присутності позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та вимогою його самостійного прибуття до ТЦК та СП. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді від 01.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Копію вказаної ухвали вручено відповідачу 02.09.2025 року о 20:31 год в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується військово-обліковим документом, сформованим 05.07.2025 року у мобільному застосунку «Резерв+».
Крім того, у зазначеному електронному документі міститься запис від 01.12.2024 року «Вас розшукує ТЦК».
01.08.2025 року представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію чи було направлено на виконання вимог п.79 Порядку №1487 до Головного управління Національної поліції у Львівській області повідомлення відносно ОСОБА_1 про відсутність підстав для адміністративного затримання через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.210, 210-1 КУпАП; якщо таке повідомлення було направлено заявник просив надати його копію, а також інформацію про дату його направлення, уповноважену особу, яка підписала документ, та реквізити, за яким воно було зареєстроване.
У відповідь на зазначений адвокатський запит ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 05.08.2025 року повідомив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Роз`яснено, що відповідно ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому ОСОБА_1 необхідно особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 у робочі дні з 09.00 до 18.00 год). Попереджено, що невиконання вимог законодавства України про мобілізацію тягне за собою адміністративну та кримінальну відповідальність.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання вимог п.79 Порядку №1487 (повідомлення органів Національної поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання), позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, визначає Порядок №1487 (в редакції, що діяла на моент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком №2 до Порядку №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Зокрема, статті 210 210-1 КУпАП регламентують відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п.56 Порядку №1487, Національна поліція: за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ.
Пунктом 79 Порядку №1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, з-поміж іншого:
звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку;
повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи.
Оцінюючи аргументи позивача щодо обов`язку відповідача направити повідомлення до органів Національної поліції про відсутність підстав для затримання у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм свідчить, що обставина, яка виключає провадження у справі (закінчення строків), має бути встановлена саме під час розгляду справи про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою ТЦК та СП.
Оскільки у спірних правовідносинах справа про адміністративні правопорушення за ст.ст.210, 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 по суті не розглядалася і постанова про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не виносилася, у відповідача відсутні правові підстави для надіслання Національній поліції відповідного повідомлення.
Суд зазначає, що саме по собі настання певної дати (у даному випадку 01.03.2025 року), з якою позивач пов`язує сплив строків, без відповідного процесуального оформлення результатів розгляду справи посадовою особою ТЦК та СП, не тягне за собою автоматичного виникнення обов`язку відповідача щодо направлення повідомлення до Національної поліції.
Таким чином, за відсутності прийнятого у встановленому КУпАП порядку рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, дії відповідача щодо ненаправлення повідомлення про відсутність підстав для затримання є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_3 , у межах спірних правовідносин не було вчинено протиправних дій, а тому його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, позивачем у позовній заяві не зазначено та з матеріалів справи не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог.
А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – слід відмовити.
Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.