ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1251/25 

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І, розглянувши матеріали справи
за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі
позивача - 1 Західного офісу Держаудитслужби 
позивача - 2 Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"
про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 297 764,73 грн 

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.
В засіданні приймали участь:
Прокурор: Клімашевич В.І.;
Від позивача - 1: Галицька А.О.;
Від позивача - 2: Мельник І.І.; 
Від відповідача: Гуз О.С.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.
До Господарського суду Рівненської області 31.12.2025 надійшла позовна заява керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - 1 Західного офісу Держаудитслужби, позивача - 2 Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 297 764,73 грн. 
Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2023 між Управлінням освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" було укладено договір № 11077-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу. 
Згодом, сторони уклали додаткову угоду № 1 від 08.08.2023, якою збільшили ціну за одиницю товару, посилаючись на коливання ціни такого товару на ринку. Відтак, за період дії договору ціна на електричну енергію збільшилась з 6,45 грн з ПДВ за 1 кВт/год до 7,365 грн з ПДВ за 1 кВт/год, тобто на 14,2 %.
На переконання прокурора, додаткова угода № 1 від 08.08.2023 укладена всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому її необхідно визнати недійсною в судовому порядку.
Оскільки додаткова угода підлягає визнанню недійсною, то розрахунок за поставлену електроенергію у січні - грудні 2023 року повинен здійснюватися за ціною, визначеною у договорі, а саме 5,375 грн за 1 кВт/год без ПДВ. Таким чином, грошові кошти в сумі 297764,73 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", а тому у відповідності до ст. ст. 216, 1212 ЦК України, підлягають поверненню.
У письмових поясненнях Західний офіс Держаудитслужби підтримав позов прокуратури, посилаючись на те, що під час проведення контрольного заходу здійснено перевірку дотримання законодавства про закупівлі та встановлено, що збільшення ціни за одиницю товару (1 кВт*год) спожитої електричної енергії здійснено без належного документального підтвердження ринкових коливань ціни електричної енергії у бік збільшення. 
У відзиві на позовну заяву представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" вказує, що додаткова угода не суперечать положенням Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки підписана відповідно до Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, які не містять обмежень щодо відсоткового збільшення ціни за одиницю товару. Зокрема вказує, що прокурором не надано оцінки щодо застосування ТОВ "РОЕК" експертного висновку Рівненської торгово - промислової палати про моніторинг ринкових цін електричної енергії від 31.07.2023 та інформацію про коливання цін на електроенергію на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку з моменту підписання договору № 11077-ВЦ від 11.01.2023 до моменту підписання додаткової угоди.
Відповідач зазначає, що оскільки правові підстави щодо визнання додаткової угоди недійсною відсутні, то відповідно вимога прокурора в частині застосування наслідків недійсності правочинів шляхом стягнення з ТОВ "РОЕК" на користь Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради коштів в сумі 297 764,73 грн задоволенню не підлягає. А тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
У відповіді на відзив прокурор зазначає, що спірна додаткова угода укладена всупереч Особливостей та Закону України "Про публічні закупівлі". В обґрунтування необхідності внесення змін до договору ТОВ "РОЕК" надано експертний висновок В-148 Рівненської торгово - промислової палати. Зокрема, під час підготовки вказаного експертного висновку, експертами проведено моніторинг цін на електричну енергію за червень та липень 2023 року. Відповідно до висновків експертів середньозважена ціна на електроенергію на РДН (ОЕС) у липні 2023 року (3669,87 грн/кВт*год) збільшилась на 23,5% в порівняні з червнем 2023 року (2971,47 грн/кВт*год). Разом з тим, вказані відомості не могли братись до уваги та бути підставою для внесення змін до договору № 11077-ВЦ від 11.01.2023, щодо ціни електричної енергії, шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 08.08.2023, оскільки вони не свідчать про наявність чи відсутність коливання ціни на ринку, а лише відображають вартість електричної енергії на певні дати. Окрім цього, укладення додаткової угоди призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%). Також зазначає, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області проведені ревізії окремих питань фінансово господарської діяльності в Управлінні освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради за період з 01.01.2021 до 31.12.2023, якою встановлені порушення законодавства, що відображені в акті ревізії № 13-17-03-06/63 від 07.05.2024, яким підтверджено, що збільшення ціни за одиницю товару (1 кВт*год) спожитої електричної енергії здійснювалось без належного документального підтвердження ринкових коливань ціни електричної енергії у бік збільшення. Таким чином, органом фінансового контролю констатовано факт безпідставного укладення сторонами додаткової угоди № 1 до договору.
Процесуальні дії у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 дану позовну заяву передано судді Марачу В.В. та присвоєно номер №918/1251/25.
Розпорядженням керівника апарату суду від 06.01.2026 № 03-05/23/2026 у зв`язку із перебуванням судді Марача В.В. з 05.01.2026 на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.43 - 2.3.48 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/1251/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2026 справу № 918/1251/25 передано судді Мовчуну А.І.
Ухвалою суду від 08.01.2026 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.02.2026.
14.01.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника Західного офісу Держаудитслужби надійшли письмові пояснення.
22.01.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" надійшов відзив на позовну заяву.
27.01.2026 через підсистему "Електронний суд" від керівника Здолбунівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 02.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2026.
В судовому засіданні 02.03.2026 прокурор наголошувала на ґрунтовності позову та просила суд позов задоволити в повному обсязі.
Представники позивача - 1 та позивача - 2 підтримали вимоги, викладені у позовній заяві. 
В свою чергу, представник відповідача проти позову заперечила, наполягала на відмові в його задоволенні.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Управлінням освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради проведено закупівлю UA-2022-12-12-000035-a за предметом: ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія, очікуваною вартістю 5850000,00 грн.
Надалі, між Управлінням освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (далі - постачальник) укладено договір № 11077-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 11.01.2023 (далі - договір).
За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).
Загальна вартість договору становить 5805000,00 грн з ПДВ (п. 5.1 договору).
Відповідно до п. 5.2 договору та додатку № 2 до договору № 11077-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 11.01.2023, ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиниця товару) становить 5,375 грн /кВт*год без ПДВ.
Відповідно по пункту 5.6 договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
5.6.1. зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача;
5.6.2. погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення; 
5.6.3. покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5.6.4. продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послугу у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5.6.5. погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару па ринку;
5.6.6. зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із змінною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
5.6.7. зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовується в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни
Зміна ціни за одиницю електричної енергії в сторону збільшення відбувається у разі зміни у бік збільшення перемінних тарифів на підставі відповідних постанов НКРЕКП, які встановлюють тариф на послуги з передачі електричної енергії, тариф на послугу з розподілу електричної енергії та інші тарифи з дня введення їх в дію. 
5.6.8. зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Відповідно до п. 5.8 договору, якщо протягом строку дії цього договору па підставі рішень суб`єктів владних повноважень буде змінено порядок державного регулювання ціпи на предмет закупівлі, збільшено тарифи на послуги, або затверджено нові тарифи, внаслідок чого виконання зобов`язань на умовах встановлених ним договором, неминуче призведе до збитків постачальника внаслідок заниження ціни предмета закупівлі по відношенню до економічно обгрунтованої ціни, сторони можуть переглянути умови цього договору щодо ціни непоставленого предмета закупівлі з метою приведення її до економічно обгрунтованого рівня.
Згідно з п. 5.9 договору, у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення постачальник має право письмово звернутись до споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання піни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обгрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, шо підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які постачальник пропонує зміни на ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово - промисловою палатою України, регіональною торгово - промисловою палатою, органами державної статистики. ДП "Держзовнішінформ", біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями. Згідно із ч. 6 ст. 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 № 3304-04/33869-06 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії", сторони також можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку. Нова (змінена) ціна застосовується з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) і залишається незмінною до його завершення.
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами, скріплення печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання електричної енергії до 31.12.2023 (включно), а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором (п. 13.1. договору). 
Споживачем підписана заява - приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, що є додатком № 1 до договору № 11077-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 11.01.2023.
Додатком № 3 до договору № 11077-ВЦ від 11.01.2023 "Договірні величини споживання електричної енергії" обсяг постачання електроенергії на 2023 рік становить 900000 кВт/год, ціна договору становить 5805000,00 грн, у тому числі ПДВ (20%) - 967500,00 грн.
Додатковою угодою № 1 від 08.08.2023, у відповідності до пп.2 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, завтерджених постановою КМУ від 19.10.2022 № 1178, ціну за 1 кВт*год спожитої електричної енергії збільшено до 7,365/кВт*год грн з ПДВ. Кількість товару: 837875 кВт*год.
Згідно з п. 5 вказаної додаткової угоди зміни набирають чинності з моменту підписання сторонами додаткової угоди, що є невід`ємною частиною договору.
Внаслідок укладення додаткової угоди відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 14,2 %.
Встановлено, що на виконання даного договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" поставлено 725474 кВт*год електричної енергії на загальну суму 4977072,03 грн з ПДВ, а саме:
- згідно акту приймання - передавання за січень 2023 року № 489000817/1/1 - 73536 кВт*год на суму 476513,28 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних доручень № 2 від 08.02.2023, № 17 від 08.02.2023, № 10 від 08.02.2023, № 17 від 08.02.2023, № 23 від 08.02.2023, № 28 від 08.02.2023, № 58 від 08.02.2023;
- згідно акту приймання - передавання за лютий 2023 року № 489000817/2/1 - 89779 кВт*год на суму 581767,92 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 24 від 08.03.2023, № 72 від 08.03.2023, № 39 від 08.03.2023, № 173 від 08.03.2023, № 43 від 08.03.2023, № 60 від 08.03.2023, № 11 від 08.03.2023;
- згідно акту приймання - передавання за березень 2023 року № 489000817/3/1 - 87018 кВт*год на суму 563876,64 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 18 від 07.04.2023, № 94 від 07.04.2023, № 68 від 07.04.2023, № 63 від 07.04.2023, № 39 від 07.04.2023, № 129 від 07.04.2023, № 283 від 07.04.2023;
- згідно акту приймання - передавання за квітень 2023 року № 489000817/4/1 - 74582 кВт*год на суму 483291,36 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 25 від 05.05.2023, № 129 від 05.05.2023, № 91 від 05.05.2023, № 83 від 05.05.2023, № 53 від 05.05.2023, № 385 від 05.05.2023, № 177 від 05.05.2023;
- згідно акту приймання - передавання за травень 2023 року № 489000817/5/1 - 61090 кВт*год на суму 395863,20 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 67 від 08.06.2023, № 236 від 08.06.2023, № 106 від 08.06.2023, № 507 від 08.06.2023, № 114 від 08.06.2023, № 161 від 08.06.2023, № 33 від 08.06.2023;
- згідно акту приймання - передавання за червень 2023 року № 489000817/6/1 - 27494 кВт*год на суму 178161,12 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 38 від 07.07.2023, № 195 від 07.07.2023, № 133 від 07.07.2023, № 582 від 07.07.2023, № 130 від 07.07.2023, № 276 від 07.07.2023, № 81 від 07.07.2023;
- згідно акту приймання - передавання за липень 2023 року № 489000817/7/1 - 10099 кВт*год на суму 74375,94 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 44 від 09.08.2023, № 231 від 09.08.2023, № 311 від 09.08.2023, № 94 від 09.08.2023, № 146 від 09.08.2023, № 657 від 09.08.2023;
- згідно акту приймання - передавання за серпень 2023 року № 489000817/8/1 - 17587 кВт*год на суму 129522,79 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 257 від 08.09.2023, № 166 від 08.09.2023, № 355 від 08.09.2023, № 103 від 08.09.2023, № 49 від 08.09.2023, № 737 від 08.09.2023;
- згідно акту приймання - передавання за вересень 2023 року № 489000817/9/1 - 45478 кВт*год на суму 334931,27 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 296 від 10.10.2023, № 188 від 10.10.2023, № 57 від 10.10.2023, № 117 від 10.10.2023, № 869 від 10.10.2023, № 427 від 10.10.2023;
- згідно акту приймання - передавання за жовтень 2023 року № 489000817/10/1 - 59779 кВт*год на суму 440253,64 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 213 від 08.11.2023, № 1044 від 08.11.2023, № 486 від 08.11.2023, № 337 від 08.11.2023, № 62 від 08.11.2023, № 131 від 08.11.2023, № 204 від 08.11.2023;
- згідно акту приймання - передавання за листопад 2023 року № 489000817/11/1 - 89515 кВт*год на суму 659250,11 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 551 від 11.12.2023, № 1221 від 11.12.2023, № 70 від 11.12.2023, № 380 від 11.12.2023, № 144 від 11.12.2023, № 240 від 11.12.2023, № 227 від 11.12.2023;
- згідно акту приймання - передавання за грудень 2023 року № 489000817/12/1 - 89517 кВт*год на суму 659264,76 грн з ПДВ, сплачені відповідно до платіжних інструкцій № 607 від 25.12.2023, № 416 від 25.12.2023, № 1339 від 25.12.2023, № 158 від 25.12.2023, № 78 від 25.12.2023, № 269 від 25.12.2023.
На переконання прокуратури, додаткова угода № 1 від 08.08.2023 до договору № 11077-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 11.01.2023 укладена всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягає визнанню недійсною в судовому порядку, а надмірно сплачені кошти в сумі 297764,73 грн - стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Управлінням освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Такі випадки передбачено частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", за приписами якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У пунктах 3, 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 зазначається, що в основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
У даному випадку укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі № 912/989/18).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, у спірних правовідносинах судам необхідно дослідити: чи знав або повинен був знати компетентний орган про допущені порушення інтересів держави, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся; чи дотримано прокурором розумного строку для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.
При цьому самого лише посилання прокурора про виявлення ним порушення інтересів держави та невжиття органом державної влади (позивачем у справі), на який покладено обов`язок щодо судового захисту інтересів держави, відповідних дій для такого захисту, недостатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.
В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (ст. 7 Конституції України).
Органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. У статті 143 Конституції України зазначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально - економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно - територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. 
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. 
Статтею 5 цього Закону визначено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. 
Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно зі ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. 
Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (стаття 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). 
Статтею 32 цього Закону визначено повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, молодіжної політики, фізкультури і спорту, утвердження української національної та громадянської ідентичності, зокрема, управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, молодіжними центрами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.
Згідно з вимогами ст. 54 вказаного Закону, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради призначаються на посаду і звільняються з посади сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради одноособово, а у випадках, передбачених законом, - за погодженням з відповідними органами виконавчої влади. Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою. 
Територіальні громади відповідно до ст. 172 ЦК України набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Згідно з п. 1.1 Положення про Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради в редакції, затвердженій рішенням сесії Острозької міської ради № 1422 від 26.01.2024 (далі - Положення), Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради (далі - Управління) є виконавчим органом Острозької міської ради (далі - Острозька міська рада). 
Пунктом 1.3 Положення передбачено, що Управління є підзвітним та підконтрольним Острозькій міській раді. 
Відповідно до п. 2.1 Положення, Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради є юридичною особою, веде самостійний баланс, має право відкривати рахунки в органах Державної казначейської служби України й установах банків відповідно до законодавства України, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, кутовий штамп і бланк встановленого зразка, печатки та штампи для документів. 
Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради в межах своїх повноважень має право укладати від свого імені угоди, договори й контракти з юридичними й фізичними особами, набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судах усіх інстанцій (п. 2.2 Положення). 
Згідно з п. 2.3 Положення, Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. 
Крім того, слід зазначити, що згідно з планом закупівлі, джерелом її фінансування є місцевий бюджет. 
Відтак, Здолбунівською окружною прокуратурою, у відповідності до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", скеровано на адресу Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради лист № 54/2-889 вих-25 від 10.11.2025, яким повідомлено про наявність порушень при підписанні додаткової угоди до договору постачання електричної енергії.
З відповіді Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради № 01-16/511 від 11.11.2025 вбачається, що управлінням проведено претензійну роботу з ТОВ "РОЕК" щодо виявлених порушень, але відшкодування від ТОВ "РОЕК" станом на 11.11.202 не здійснено. Інші заходи щодо стягнення в судовому порядку надмірно сплачених коштів по закупівлі електроенергії не вживались.
Крім того, згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Управлінням позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав не подано.
Отже, відповідно до ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", дані обставини стали підставою для захисту інтересів держави в особі Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради шляхом звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів.
Статтею 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" встановлено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Відповідно до п.п. 8, 11, 15 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, інших юридичних осіб та їх посадових осіб, фізичних осіб - підприємців документи, матеріали, інформацію у тому числі з обмеженим доступом, необхідні для виконання покладених на нього завдань, зокрема інформацію з обмеженим доступом, з урахуванням вимог до забезпечення захисту інформації; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях 
Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів (п. п. 1, 3 п. 3 указаного Положення).
Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства, а саме звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (абз. абз. 1, 3 пп. 9 п. 4 цього Положення).
Згідно з п.п. 20 п. 6 зазначеного Положення, Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.
Відповідно до п. 7 Положення, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи. 
Згідно зі ст. 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. 
З урахуванням наведеного, Держаудитслужба є органом, який наділений повноваженнями на здійснення заходів контролю щодо додержання вимог чинного законодавства при проведенні замовниками публічних закупівель, а також на звернення до суду в інтересах держави у разі незабезпечення підконтрольною установою виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду щодо наявності повноважень на звернення до суду Держаудитслужби та її підрозділів, а отже і прокурора в інтересах держави в їх особі, у разі не виконання вимог щодо усунення порушень законодавства, виявлених за результатами моніторингу закупівель, викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 906/296/18, від 30 червня 2022 року у справі 927/774/20).
З огляду на встановлені Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, у ході проведення ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради за період з 01.01.2021 по 31.12.2023, порушення, що відображені в акті № 13-17-03-06/63 від 07.05.2024, Здолбунівською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" 11.11.2025 за №54/2-900ВИХ-25 направлено лист до Західного офісу Держаудитслужби, з метою з`ясування питання вжиття заходів щодо визнання недійсною додаткову угоду № 1 від 08.08.2023 та стягнення надмірно сплачених коштів у сумі 297764,73 грн.
Здолбунівську окружну прокуратуру листом № 131703-17/2162-2025 від 20.11.2025 повідомлено, що Управлінням Західного офісу Держаудислужби в Рівненській області заходи щодо визнання недійсною додаткову угоду № 1 від 08.08.2023 та стягнення надмірно сплачених коштів не здійснювалися. 
Верховним Судом у його постанові від 10.06.2021 у справі № 910/114/19 висловлено позицію про те, що визначене положеннями Закону України "Про публічні закупівлі" спеціальне законодавче регламентування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг для потреб держави хоч і має на меті створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції і запобігання проявам корупції, проте одночасно слугує захисту інтересів держави, а тому така процедура спрямована, перш за все, на задоволення потреб держави у певних групах товарів, робіт і послуг в особі конкретних замовників, які фінансуються за рахунок бюджетних коштів.
Отже, прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законом України "Про публічні закупівлі" вимог.
Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
У постанові від 23.09.2021 у справі № 910/11608/20 Верховний Суд вказав на ту обставину, що закупівля проводиться не лише для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі, але й для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах.
Крім того, використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.
Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності (ст. 68 Конституції України).
Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.
Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які належать до їхньої компетенції, а також у захисті прав та свобод інтересів місцевого значення, які не мають загальнодержавного характеру, але направлені на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку в спосіб, який належить до їх відання.
Отже, підсумовуючи зазначене, прокуратурою обґрунтовано правомірність звернення з даним позовом.
Як встановлено судом, сторони уклали договір за результатами процедури закупівлі на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628, статті 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами частинами першою - третьою статті 632 ЦК України унормовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Частиною першою статті 651 ЦК України врегульовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (частина перша статті 652 ЦК України).
У силу вимог частин третьої, четвертої статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
За частиною четвертою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Пунктом другим частини п`ятої стататті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" можна дійти висновку, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь - якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Такий правовий висновок був викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.10.2024 у справі № 922/2321/22, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 922/433/22, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23, від 06.02.2025 у справі № 910/5182/24, від 18.02.2025 у справі № 925/889/23, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону.
Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Укладення додаткової угоди до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі".
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Отже, з урахуванням наведеного аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24).
Як встановлено судом, оспорювана додаткова угода до договору укладена з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки за їх умовами ціна за одиницю товару (кВт/годину) перевищила 10 % граничну межу, а ціна договору фактично збільшилась на 14,2 % порівняно з погодженою ціною під час закупівлі. З огляду на викладене прокурор просить оспорюваню додаткову угоду визнати недійсною та повернути на користь позивача сплачені за цією угодою кошти.
Водночас судом враховується наступне.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 наголошено на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, суд звертає увагу на нормативне закріплення подібної можливості у постанові КМУ № 1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ №1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50% ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.
Тобто положеннями постанови КМУ № 1178 (в редакції постанови КМУ від 01.09.2025 № 1067), на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10 - відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50%, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10% під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.
Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом №1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Проте, вносячи зміни в ціну на електроенергію додатковою угодою № 1 від 08.08.2023, сторонами не враховано, що вартість електроенергії перевищує встановлену в договорі ціну 1 кВт електроенергії більше, ніж на 10% (в тому числі, з урахуванням збільшених тарифів), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
З приводу посилань відповідача на Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, які не містять обмежень щодо відсоткового збільшення ціни за одиницю товару, суд зазначає таке.
Згідно з пп. 7 п. 19 Особливостей (в редакції на час укладення спірних додаткових угод) істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни
Підпунктом 2 пункту 19 Особливостей передбачено внесення змін у разі погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Водночас згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Отже в будь - якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі".
Разом з тим, суд зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не передбачає внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23).
Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 вказав на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення, передбаченого даною нормою.
Слід також звернути увагу, що 10% обмеження ціни пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, що відбулося з дня укладення договору про закупівлю (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вперше) або з дня останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вдруге і далі) та загальне обмеження збільшення ціни до 50% від первісної ціни договору було введено в дію лише Постановою КМУ № 1067 від 01.09.2025, яка набрала чинності 04.09.2025.
Щодо доказів, наданих відповідачем в обґрунтування підстав для підвищення ціни, суд зазначає наступне.
Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом № 922-VIII не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24).
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно - аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 926/3244/22).
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Для обґрунтування підвищення ціни відповідачем на власний розсуд обирались періоди для порівняння середніх цін на електричну енергію, дослідження яких не відображало їх динаміку, а також не могло бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін у бік збільшення. Крім того, надані документи не відображають коливання цін, що відбувались з моменту укладення договору до моменту підписання відповідної додаткової угоди.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
З урахуванням наведеного наявні підстави для визнання оспорюваної додаткової угоди № 1 від 08.08.2023 до договору недійсною, оскільки нею передбачено підвищення цін на електричну енергію на 14,2 %, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10 %, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).
Приписами частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки зазначена додаткова угода підлягає визнанню недійсною, то розрахунок за поставлену електроенергію повинен здійснюватись за ціною, вказаною за умовами договору, а саме - 5,375 грн без ПДВ за 1 кВт/год.
Відповідно, підстава для оплати поставленої електричної енергії за встановленою у спірній додатковій угоді ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм ст. 216, 1212 ЦК України, у заявленому прокурором розмірі ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" має повернути.
Оскільки матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем для позивача зазначеної суми переплати, відтак позов в цій частині є обґрунтований та доведений.
Висновки суду.
За результатом розгляду спору суд встановив, що додаткова угода до договору, яка була предметом розгляду, укладена з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому цю угоду слід визнати недійсною.
Надмірно сплачені кошти в сумі 297764,73 грн необхідно стягнути з TOB "РОЕК" на користь Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
В позовній заяві прокурор просить стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 5995,58 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, при поданні даного позову Рівненською обласною прокуратурою було сплачено 5995,58 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2624 від 12.12.2025.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 5995,58 грн покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 08.08.2023 до договору № 11077-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 11.01.2023, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія". 
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71-Б, код ЄДРПОУ 42101003) на користь Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Острозької міської ради (35800, Рівненська обл., Рівненський р-н., м. Острог, пр. Незалежності, 34а, код ЄДРПОУ 44218340) кошти у розмірі 297764 (двісті дев`яносто сім тисяч сімсот шістдесят чотири) грн 73 коп.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71-Б, код ЄДРПОУ 42101003) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЄДРПОУ 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 5995 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн 58 коп.
5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 03 березня 2026 року.

Суддя А.І.Мовчун