ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 р. 	Справа № 520/18130/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 (головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О.) у справі №520/18130/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області   
про визнання протиправним та скасування наказу, поновити на посаді,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту - ГУНП в Харківській області, відповідач) 
№810 від 16.06.2025 в частині визнання в діях ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, що виразилися в порушенні вимог пункту 1, 5, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини третьої статті 91, частини першої статті 64 Закону України “Про Національну поліцію” та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
№358 о/с від 23.06.2025 про звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області;
- стягнути з ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 позов залишено без задоволення . 
ОСОБА_1 (далі позивач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що позивач виконав всі дії, які від нього залежали, а саме прибув у розпорядження ГУНП в Харківській області, подав рапорт про призначення на посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Красноградського РВП ГУНП в Харківській області. Проте, відповідний наказ про призначення на посаду прийнятий відповідачем лише в 2025, в якому позивача призначено на посаду з 30.08.2024.
Вважає, що вказана бездіяльність відповідача унеможливлювала виконання посадових обов`язків позивачем, оскільки повноваження поліцейського починаються після видання наказу про призначення на посаду. 
Крім того, зазначає, наказ виданий відповідачем 06.06.2025 про призначення його на посаду з 30.08.2024, що є неможливим, оскільки дія індивідуального акту не може починатися раніше дати його видачі.
Вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність доводів скарги, а також на законність та обґрунтованість рішення суду, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Згідно ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, додаткові письмові пояснення позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 01.04.2020 по 30.08.2024 перебував на різних викладацьких та наукових посадах у Харківському Національному університеті внутрішніх справ.
05.08.2024 позивач подав рапорт про призначення його на посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, який 06.08.2024 разом із матеріалами щодо призначення на посаду, направлений до УКЗ ГУНП в Харківській області.
З 30.08.2024 позивач звільнений з Харківського Національного університету внутрішніх справ, відповідно до п.6 ст.71 закону України "Про Національну поліцію" з подальшим направленням у розпорядження Національно поліції України, що вбачається з наказу Харківського Національного університету внутрішніх справ №323 о/с від 13.08.2024 .
Також, 19.08.2024 ОСОБА_1 подав рапорт до голови Національної поліції України із проханням перевести його відповідно до ст. 71 Закону України «Про Національному поліцію» для подальшого проходження служби до ГУНП в Харківській області.
З 30.08.2024 ОСОБА_1 відряджений до ГУНП в Харківській області, згідно наказу Національної поліції України від 19.08.2024 №1489 о/с .
07.05.2025 ГУНП в Харківській області прийняло наказ №243 о/с, яким визнано позивача в порядку п.2 ч.1, ч.8 ст.65, ст.71 Закону України “Про Національну поліцію” таким, що призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, з 30.08.2024, на підставі доповідної записки УКЗ № 4068-2025 від 05.05.2025 за фактом неприбуття ОСОБА_1 на службу.
За вказаним у доповідній фактом призначено службове розслідування наказом ГУНП в Харківській області від 15.05.2025 №1384, за результатами якого складено висновок.
У висновку зазначено, що позивач, будучи звільненим, відповідно до наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 13.08.2024 № 323 о/с, з посади фахівця (за рахунок посади провідного фахівця) факультету № 4 Харківського національного університету внутрішніх справ, з 30.08.2024 та зобов`язаним прибути до нового місця служби з метою недопущення переривання стажу роботи, не вжив заходів щодо встановлення місця проходження служби, не прибув на службу до ГУНП в Харківській області, обов`язки поліцейського у період з 02.09.2024 по 06.09.2024, з 09.09.2024 по 13.09.2024, з 16.09.2024 по 20.09.2024, з 23.09.2024 по 27.09.2024, з 30.09.2024 по 04.10.2024, з 07.10.2024 по 11.10.2024, з 14.10.2024 по 18.10.2024, з 21.10.2024 по 25.10.2024, з 28.10.2024 по 01.11.2024, з 04.11.2024 по 08.11.2024, з 11.11.2024 по 15.11.2024, з 18.11.2024 по 22.11.2024, з 25.11.2024 по 29.11.2024, з 02.12.2024 по 06.12.2024, з 09.12.2024 по 13.12.2024, з 16.12.2024 по 20.12.2024, з 23.12.2024 по 27.12.2024, з 30.12.2024 по 03.01.2025, з 06.01.2025 по 10.01.2025, з 13.01.2025 по 17.01.2025, з 20.01.2025 по 24.01.2025, з 27.01.2025 по 31.01.2025, з 03.02.2025 по 07.02.2025, з 10.02.2025 по 14.02.2025, з 17.02.2025 по 21.02.2025, з 24.02.2025 по 28.02.2025, з 03.03.2025 по 07.03.2025, з 10.03.2025 по 14.03.2025, з 17.03.2025 по 21.03.2025, з 24.03.2025 по 28.03.2025, з 31.03.2025 по 04.04.2025, з 07.04.2025 по 11.04.2025, з 14.04.2025 по 18.04.2025, з 21.04.2025 по 25.04.2025, з 28.04.2025 по 02.05.2025, з 05.05.2025 по 06.05.2025 не виконував.
З урахуванням ч.1 ст.21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України позивач, в особливо складний для держави та громадян час, зумовлений військовою агресією РФ проти України, не вжив заходів щодо встановлення місця проходження служби, не прибув на службу до ГУНП в Харківській області, ухилився від виконання службових обов`язків поліцейського протягом наступних днів служби: з 16.12.2024 по 20.12.2024, з 23.12.2024 по 27.12.2024, з 30.12.2024 по 03.01.2025, з 06.01.2025 по 10.01.2025, з 13.01.2025 по 17.01.2025, з 20.01.2025 по 24.01.2025, з 27.01.2025 по 31.01.2025, з 03.02.2025 по 07.02.2025, з 10.02.2025 по 14.02.2025, з 17.02.2025 по 21.02.2025, з 24.02.2025 по 28.02.2025, з 03.03.2025 по 07.03.2025, з 10.03.2025 по 14.03.2025, з 17.03.2025 по 21.03.2025, з 24.03.2025 по 28.03.2025, з 31.03.2025 по 04.04.2025, з 07.04.2025 по 11.04.2025, з 14.04.2025 по 18.04.2025, з 21.04.2025 по 25.04.2025, з 28.04.2025 по 02.05.2025, з 05.05.2025 по 06.05.2025.
Як наслідок, позивач порушив вимоги п.п.1,5,8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині невиконання Присяги та ухилення від мужнього і вправного служіння народу України, невжиття заходів до негайного усунення причини та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, недотримання правил внутрішнього розпорядку, частини третьої статті 91, в частині невиходу на службу у встановлений п`ятиденний робочий тиждень і не виконання обов`язків поліцейського протягом вищевказаного періоду, частини першої статті 64 Закону України “Про Національну поліцію”, в частині недотримання законів України, негідного несення високого звання поліцейського та невиконання службових обов`язків, що вбачається з висновку Дисциплінарної комісії від 13.06.2025.
Висновком Дисциплінарної комісії від 13.06.2025 вчинок ОСОБА_1 за подією не виходу на службу останньою кваліфіковано як вчинення дисциплінарного проступку - порушення вимог пунктів 1, 5, 8 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч.3 ст. 91, ч.1 ст. 64 Закону України “Про Національну поліцію” та запропоновано застосувати до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Наказом начальника ГУНП в Харківській області від 16.05.2025 №810, яким до позивача, з відображених у вказаному вище висновку мотивів, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУНП в Харківській області від 23.06.2025№ 358 о/с, на реалізацію наказу ГУНП в Харківській області від 16.06.2025 № 810 позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію”.
Позивач, не погоджуючись із рішеннями відповідача, звернувся з позовом до суду. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством, факт не виконання позивачем службових обов`язків в спірний період є доведеним. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 43 Конституції України передбачено, зокрема, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (ч.3 ст.11 Закону № 580-VIII).
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Частиною 1 ст.19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону № 580-VIII).
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Статтею 60 Закону №580-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Законом України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.4 Дисциплінарного статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.
Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.
Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту).
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Частиною 3 ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Згідно з ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту).
Згідно ст.15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Згідно з ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє станом на дату розгляду цієї справи судом. 
Розділом V Дисциплінарного статуту визначено особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.
Відповідно до ч.1 ст.26 Дисциплінарного статуту, у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Частинами 6 ст.26 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, містить положення аналогічні вищенаведеним нормам Дисциплінарного статуту.
Окрім того, п. 4 Розділу V Порядку № 893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до п. 1 Розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Колегія суддів зазначає, що правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед у перевірці, чи прийняте таке рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.04.2023 у справі №620/4545/22 та у постанові від 22.02.2023 у справі №200/11036/20-а.
Судом встановлено, що позивач 05.08.2024 подав рапорт про призначення його на посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, який направлений до УКЗ ГУНП в Харківській області.
19.08.2024 ОСОБА_1 подав рапорт до голови Національної поліції України із проханням перевести його відповідно до статті 71 Закону України «Про Національному поліцію» для подальшого проходження служби до ГУНП в Харківській області.
З 30.08.2024 ОСОБА_1 відряджений до ГУ НП в Харківській області, наказом Національної поліції України від 19.08.2024 №1489 о/с .
Наказом ГУНП в Харківській області від 07.05.2025 №243 о/с позивача визнано таким, що призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з 30.08.2024. 
За твердженнями відповідача, з якими погодився суд, підставою притягнення позивача до відповідальності слугувало те, що позивач не прибув на службу до ГУНП в Харківській області, обов`язки поліцейського у період з 02.09.2024 по 06.05.2025 не виконував.
В якості доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді безпідставної відсутності на службі в період з 02.09.2024 до 06.05.2025 відповідачем надано, а судом враховано висновок службового розслідування, пояснення працівників ГУ НП у Харківській області.
Суд першої інстанції визнав вказані докази належними та достатніми, у зв`язку з чим дійшов висновку про правомірність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, шляхом звільнення зі служби в поліції.
Проте, колегія суддів зазначає, що вирішуючи спір суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, а саме не з`ясував чи було доведено до позивача наказ про призначення його на посаду саме з 30.08.2024, якими доказами це підтверджується, та якими саме доказами зафіксовано факт відсутності позивача на службі з 02.09.2024 до 06.05.2025.
Колегія суддів зазначає, що матеріали службового розслідування не містять доказів поінформованості позивача про призначення його на посаду з 30.08.2024 та наявність обов`язку виконувати обов`язки за посадою інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, як і доказів фіксації фактів невиходу позивача на службу у спірний період (актів відсутності на службі), також відсутні докази нарахування відповідачем за спірний період позивачу грошового забезпечення.
Суд першої інстанції не звернув увагу, що наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області 30.08.2024 датований 07.05.2025.
Будь-яких інших доказів призначення позивача на займану посаду раніше матеріали справи не містять.
Отже, встановлені судом апеляційної інстанції обставини спростовують висновки відповідача та суду першої інстанції про відсутність позивача на службі з 02.09.2024 до 06.05.2025 без поважних причин .
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, відсутності з 02.09.2024 до 06.05.2025 на службі без поважних причин.
Висновки суду першої інстанції про обов`язок позивача цікавитись способом несення служби, звертатись до ГУНП з питанням про визначення йому робочого місця колегія суддів вважає такими, що не звільняють суб`єкт владних повноважень - ГУНП в Харківській області від дотримання процедури призначення осіб на посаду поліцейських, видання наказів про призначення у визначені строки та своєчасне ознайомлення з ними працівників поліції. 
Висновки службового розслідування, які суд першої інстанції визнав обґрунтованими, зроблені лише з урахуванням пояснень поліцейських Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, без надання оцінки доводам ОСОБА_1 , без з`ясування всіх обставин, відсутності доказів фіксації неявки позивача на службі, без врахування особи позивача, ступеня його вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його попередньої поведінки, ставлення до служби.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 02.09.2024 до 06.05.2025.
Натомість, вказані обставини не були враховані судом, що призвело до невірного вирішення справи, а тому наявні підстави для скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позову.
Таким чином, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів приходить до висновку, що накази Головного управління Національної поліції в Харківській області №810 від 16.06.2025 в частині визнання в діях ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, що виразилися в порушенні вимог пункту 1, 5, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини третьої статті 91, частини першої статті 64 Закону України “Про Національну поліцію” та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; №358 о/с від 23.06.2025 про звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції за п.6 ч.1 ст.77 закону України “Про Національну поліцію” у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Оскільки за наслідками судового розгляду визнано протиправними та скасовано накази, якими позивача звільнено зі служби в поліції, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з наступного дня за днем звільнення (23.06.2025), а саме з 24.06.2025.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №520/18130/25 скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Харківській області №810 від 16.06.2025 та №358 о/с від 23.06.2025.
Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з 24.06.2025. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц