Справа № 127/40797/25 
Провадження № 2/127/9881/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Воробйова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовну заяву тим, що 28.10.2021 року відповідач звернулася до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг. В цей же день, підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 491058076 відповідач запропонувала банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Банк прийняв пропозицію Павловської О.П. на укладання угоди про надання кредиту. 
За умовами угоди відповідач отримала кредит в розмірі 29033,19 грн. строком на 60 міс. зі сплатою фіксованої процентної ставки 32% річних та зобов`язалася поврнути його та сплатити проценти. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, проте позичальник не виконала взяті на себе зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість в розмірі 61834,53 грн., з якої: 28413,90 грн. – за кредитом та 33420,63 грн. – по відсотках. Враховуючи викладене, банк звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 61834,53 грн., 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 5454,01 грн. на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Судова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».
Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України.
Судом встановлено, що 28.10.2021 року підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 491058076 відповідач ОСОБА_1  запропонувала АТ «Альфа-Банк» (перейменовано в АТ «Сенс Банк») укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 6-7). Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між нею та банком.
За умовами Угоди, відповідачу було надано кредит в розмірі 29033,19 грн., на споживчі цілі, строком на 60 міс зі сплатою процентів 32,00% річних, тип ставки – фіксований. Дата повернення кредиту 29.10.2026 року.
Тарифи є невід`ємною частиною договору (п. 1 угоди).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно із положеннями ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.
Крім того, позивачем долучено до позову Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», підписана представником банку та відповідачем (а.с. 8 на звороті). Згідно з п. 2.1. Анкети-заяви, підписанням цього Акцепту ОСОБА_1 підтвердила акцепт Публічної пропозиції на укладення Договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, визначених в Публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку.
Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №491058076 від 28.10.2021 року містить Графік платежів та розрахунок сукупної вартості спожиивчого кредиту та реальної процентної ставки, підписаний відповідачем (а.с. 6 на звороті).
Також сторонами 28.10.2021 року підписано Паспорт споживчого кредиту, згідно з яким сума кредиту – 29033,19 грн., строк кредитування 60 місяців, процентна ставка становить 32,00% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом – 58513,88 грн. (а.с. 7 на звороті).
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі, визначеній угодою, що підтверджується меморіальним ордером №659681934 від 29.10.2021 року на суму 29033,19 грн. (а.с. 25 на звороті) та випискою по особовому рахунку (а.с. 10-19).
Відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за договором належним чином, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом №491058076 від 28.10.2021 року, загальна заборгованість станом на 03.10.2025 складає 61834,53 грн., з яких: 28413,90 грн. – заборгованість за кредитом та 33420,63 грн. – заборгованість за відсотками (а.с. 20). Також проаналізувавши розрахунок заборгованості, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 було вчинено дії щодо погашення в добровільному пррядку частини суми боргу, а саме: 17.12.2021 року – 975,24 грн. та 24.01.2022 року - 975,24 грн.
У постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц Верховний Суд вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Разом з тим, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України, доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 751/861/17 (провадження № 61-28582ск18).
Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виходячи зі змісту ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів України», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.
Матеріали справи містять меморальний ордер як доказ видачі відповідачу кредитних коштів та виписку з рахунку особи на підтвердження розміру заборгованості за договором. Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт видачі кредита, погашення кредиту та виникнення суми боргу за не виконання умов кредитного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При цьому, вимог про визнання кредитного договору №491058076 від 28.10.2021 року недійсним (неукладеним) відповідачем не заявлено, договору щодо інших правовідносин між сторонами відповідачем не надано, в матеріалах справи наявна лише копія вказаного кредитного договору, наданого позивачем.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази, які підтверджують укладеність між відповідачем та АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») кредитного договору №491058076 від 28.10.2021 року.
Статтею ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач порушила умови кредитного договору, добровільно заборгованість не сплатила, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитними договорами у сумі 61834,53 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5454,01 грн., слід приймати до уваги викладене нижче.
За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
До суду на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання послуг з адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» №1006 від 28.01.2025 року (а.с. 22), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 24 на звороті) та довіреність (а.с. 5 на звороті). 
Згідно з п. 3.1. договору про надання послуг, за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п. 1.1.1 та п. 1.1.2 цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі:
-за підготовку і подання позовної заяви до суду – 375,00 грн.;
-за отримання рішення суду – 225,00 грн.;
-комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника – 7,85%.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4820/19 тощо).
Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог, а також враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, ціною позову, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5454,01 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість у розмірі 61834,53 грн. (шістдесят одна тисяча вісімсот тридцять чотири гривні 53 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5454,01 грн. (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 01 коп.).
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», код ЄРДПОУ 23494714, адреса місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.
Відповідач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений 21.04.2026 року.

Суддя: