Єдиний унікальний номер 341/271/26 
Номер провадження 3/341/62/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року місто Галич
Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. за участю:
секретаря судового засідання Матейко О. С.,
прокурора Тюшки І. І.,
Білущака І. М.,
захисника Гедзика В. М.,
розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
установив
ОСОБА_1 подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за наступних установлених суддею обставин.
ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції», 11.03.2025 подав завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, які відрізняються від достовірних на суму 1611000 грн, що становить розмір понад 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною четвертою статті 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт невідображення у декларації за 2024 рік п`яти об`єктів нерухомого майна. Пояснив, що з огляду на зношеність і дуже поганий стан відповідних об`єктів вважав їхню вартість дуже незначною. Тому думав, що немає потреби зазначати ці об`єкти.
Захисник у судовому засіданні підтримав раніше подане клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтоване відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки згідно з даними актів приймання-передачі майна від 22.02.2021 та від 26.04.2021 вартість відповідного майна становить 91319,0 грн. А саме такі дані зобов`язаний був внести до декларації ОСОБА_1 , якщо б відобразив свої права на відповідні об`єкти нерухомого майна. Приміщення адмінбудинку, гаражів і майстерні складу ОСОБА_1 не купував, а придбав шляхом погашення майнового сертифікату. Таким чином, зазначені у декларації відомості відрізняються від достовірних на суму меншу, ніж 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що виключає наявність складу правопорушення. При цьому лист Київського НДІСЕ в частиі визначення вартості відповідних об`єктів декларування є неналежним та недопустимим доказом вартості не задекларованого майна, оскільки не є висновком експерта чи звітом про оцінку майна в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що лист Київського НДІСЕ є належним доказом у справі. Своєю чергою відповідні акти приймання-передачі майна від 22.02.2021 та від 26.04.2021 є неналежними доказами вартості не задекларованого особою майна. Тому просить визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-6 КУпАП, та накласти стягнення у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, поясненням учасників справи, суддя виходить з такого.
Відповідно до частини четвертої статті 172-6 КУпАП подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з приміткою до вказаної статті 172-6 КУпАП (у редакції на час вчинення правопорушення) суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є депутати місцевих рад.
Вимогами частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що у декларації зазначаються відомості про, зокрема, об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та захисту, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 172-6 КУпАП підтверджена належними і допустимими доказами, а саме даними, які містяться у:
- протоколі від 13.02.2026 № 132, у якому детально викладено особисті дані особи, суть порушення, час, спосіб і місце його вчинення;
- копіях матеріалів контролю щодо повноти заповнення декларації, щорічної за 2024 рік, поданої ОСОБА_1 , згідно з висновком яких недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 1611000,0 грн, що становить розмір від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб;
- витягах з Реєстру речових прав, згідно з якими за ОСОБА_1 протягом 2021, 2023, 2024 років зареєстровано право власності на:
1 об?єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2999222026040 (закінчений будівництвом об?єкт (адмінбудинок (підвал), загальною площею 208,5 кв.м), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .;
2 об?єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2999256126040 (адмінбудинок (поверх I), загальною площею 144,3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
3 об?єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2771646626040 (гаражний бокс, гараж легкового автомобіля, загальною площею 167,6 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
4 об?єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2413481526212 (майстерня складу, загальною площею 352,3 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 і;
5 об?єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2399468926212 (гараж легкового автомобіля, загальною площею 48,7 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 
- копії декларації ОСОБА_1 за 2024 рік, у якій відсутні вищевказані об`єкти нерухомого майна;
- листі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 19.11.2025 N 23774/18558-3-2542, згідно з яким:
* вартість належного суб?єкту декларування зазначеного 1 об?єкта нерухомості станом на 08.09.2024 могла становити від 430 000,00 грн до 710 000,00 грн;
* вартість належного суб?єкту декларування зазначеного 2 об?єкта нерухомості станом на 08.09.2024 могла становити від 590 000,00 грн до 870 000,00 грн;
* вартість належного суб?єкту декларування зазначеного 3 об?єкта нерухомості станом на 25.07.2023 могла становити від 190 000,00 грн до 310 000,00 грн;
* вартість належного суб?єкту декларування зазначеного 4 об?єкта нерухомості станом на 19.07.2021 могла становити від 360 000,00 грн до 550 000,00 грн;
* вартість належного суб?єкту декларування зазначеного 5 об?єкта нерухомості станом на 26.06.2021 могла становити від 41 000,00 грн до 63 000,00 грн.
- Акті НАЗК від 02.12.2025 №148/25, згідно з яким недостовірні відомості відрізняються від достовірних за об`єктами: 
* на суму 430 000,00 гривень (нижня межа);
* на суму 590 000,00 гривень (нижня межа);
* на суму 190 000,00 гривень (нижня межа);
* на суму 360 000,00 гривень (нижня межа);
*на суму 41 000,00 гривень (нижня межа),
отже, суб?єкт декларування у розділі 3 «Об?єкти нерухомості» декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 1 611 000,00 гривень, що становить розмір від 150 до 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб;
- копії рішення Більшівцівської селищної ради від 26.11.2020 №1 про початок повноважень депутатів цієї ради, у тому числі ОСОБА_1 .
Підсумовуючи викладене вище, вважаю, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-6 КУпАП.
При цьому суддя вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що для кваліфікації діяння особи за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП потрібно враховувати ту ж вартість (інвентаризаційну, балансову) майна, яка зазначена, зокрема, у документах технічного характеру і яку б за умови декларування відповідних об`єктів ОСОБА_1 вказав згідно з даними актів приймання-передачі майна від 22.02.2021 та від 26.04.2021.
Так, відповідно до змісту вказаних актів приймання-передачі майна від 22.02.2021 та від 26.04.2021 Комісія з організації вирішення майнових питань співвласників майнових паїв пайового фонду колективного сг підприємства СГВК ім. В. Стефаника при виділенні в натурі і передачі у власність передала, а ОСОБА_1 прийняв у приватну власність відповідні об`єкти нерухомого майна, зокрема, наприклад, майстерню силосу (майстерню складу, об`єкт 4) вартістю 10048,0 грн. За відсутності інших даних, ОСОБА_1 не зобов`язаний проводити оцінку вартості цього придбаного майна для відображення відповідної інформації у декларації, а з покликанням на відповідні акти міг відобразити відповідну інформацію у декларації.
Натомість, на переконання судді, для оцінки діяння суб`єкта декларування і його кваліфікації за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП необхідним є врахування саме ринкової вартості відповідного майна, яка є розрахунковою величиною грошової суми, на яку об`єктивно змінився майновий стан декларанта, про що він не повідомив шляхом декларування всупереч вимогам антикорупційного законодавства.
З огляду на викладене, захисник безпідставно ототожнює вартість майна, яка зазначається під час його декларування, з вартістю майна, яка береться до уваги під час кваліфікації діяння особи, яка не задекларувала інформацію про наявність такого майна у її власності.
Своєю чергою доводи захисту про те, що вартість об`єктів нерухомості, яка була встановлена згідно з листом Київського НДІСЕ від 19.11.2025, є неналежним доказом на підтвердження його вартості, оскільки лист не є висновком експерта або звітом в розумінні вимог чинного законодавства, є необгрунтованими, оскільки НАЗК має право залучати спеціалістів та експертів, і є загальновідомим фактом те, що в установі Київського НДІСЕ працюють кваліфіковані експерти. Також, така позиція є неконструктивною, адже захист не спростував вказану в листі Київського НДІСЕ вартість невідображених у декларації об`єктів нерухомості висновком експерта або звітом в розумінні вимог чинного законодавства.
Відповідно до ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Розгляд справ про адміністративні правопорушення не є виключенням і також повинен здійснюватись із застосуванням вказаних засад.
Водночас ОСОБА_1 не надав належних доказів того, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення. Навпаки, у судовому засіданні підтвердив, що не відобразив у своїй декларації за 2024 рік зазначені п`ять об`єктів нерухомого майна. Доказів поважності причин не відображення таких у декларації, що виключало б його вину, суду не надав.
Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи особу порушника, обставини цієї справи, суддя вважає, що на  ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у межах санкції частини четвертої статті 172-6 КУпАП у вигляді штрафу мінімального розміру.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року 3328,0 грн.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 172-6, 221, 250-252, 283-285 КУпАП, суддя
постановив
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом
Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Відповідно до статті 285 КУпАП постанову суду про накладення адміністративного стягнення за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, направити органу місцевого самоврядування у триденний строк з дня набрання нею законної сили.

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ