ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Адреса: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, 88605 
e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua
вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Рішення

20 березня 2026 р. м. Ужгород Справа №907/11/26 

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Горизонт - СМ”, м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Леда Вест”, м. Берегове Закарпатської області
про стягнення суми 309 308,48 грн заборгованості по оплаті здійсненого перевезення вантажу згідно Договорів – заявок №1/19062025 від 19.06.2025 та №2/16062025 від 16.06.2025,

Суддя господарського суду – Пригара Л.І. 
Секретар судового засідання – Мартон М.М. 

представники:
Позивача – без виклику
Відповідача – без виклику

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Товариством з обмеженою відповідальністю “Горизонт - СМ”, м. Київ заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Леда Вест”, м. Берегове Закарпатської області про стягнення суми 309 308,48 грн заборгованості по оплаті здійсненого перевезення вантажу згідно Договорів – заявок №1/19062025 від 19.06.2025 та №2/16062025 від 16.06.2025.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2026 відкрито провадження у справі №907/11/26 в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві строк на подання господарському суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165, 251 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання – суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали, а також у цей же строк письмово висловленої позиції щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачеві строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву. Встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив та відповідачем заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) не пізніше 20.02.2026.
Приписами ч. 3, 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
За змістом частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ 

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позивач просить суд задоволити позов у повному обсязі, покликаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами-заявками №2/16062025 від 16.06.2025 та №1/19062025 від 19.06.2025 в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу, внаслідок чого у відповідача виникла та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 309 308,48 грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України та письмово висловленої позиції щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ст. 251 ГПК України суду не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Із заявами та клопотаннями по суті заявлених позовних вимог відповідач до суду не звертався. 
Враховуючи, що про розгляд справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду від 20.01.2026 про відкриття провадження у справі №907/11/26 була доставлена до його електронного кабінету в підсистемі “Електронний суд” ЄСІТС), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, а також докази, які мають значення для розгляду справи по суті.
Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю “Горизонт-СМ” (перевізником, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Леда Вест” (замовником, відповідачем у справі) 16.06.2025 було укладено Договір-заявку №2/16062025 (далі – Договір), за умовами якого сторони погодили здійснення міжнародного перевезення вантажу: маршрут – Харків, Україна – SE-231 62 Trelleborg; адреса відвантаження – м. Харків, вул. Індустріальна, 3; замитнення – ЗМК ТОВ “Термінал Полтава”, м. Полтава, вул. Решетилівська, 85; дата та час подання машини – 16.06.2025; перехід – Ягодин; розмитнення – JAS Worldwide Sweden AB, Malme, Lockarps Kyrkovag, 2; адреса розвантаження – Intra Materialhantering AB/Swedmach AB, Truckvagen, 2, SE-231 62 Trelleborg Sweden; дата прибуття на розвантаження – 23.06.2025, 20-22.06 вихідні в Швеції; назва вантажу – металеві конструкції; вага – близько 14 т; тип рухомого складу та спосіб завантаження – 22,5 т бокове/верхнє завантаження, тент, 13,6 м (дов) х 2,45 м (шир) х 2,75 м (вис); дані по рухомому складу – VOLVO НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; вартість перевезення – 3200 євро; умови оплати – 3200 євро, безготівка по курсу НБУ на дату розвантаження, 30 банківських днів по оригіналам. 
19.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Горизонт-СМ” (перевізником, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Леда Вест” (замовником, відповідачем у справі) було укладено Договір-заявку №1/19062025 (далі – Договір), відповідно до якого сторонами узгоджено здійснення міжнародного перевезення вантажу: маршрут – Харків, Україна – SE-231 62 Trelleborg; адреса відвантаження – м. Харків, вул. Індустріальна, 3; замитнення – м. Харків, вул. Беркоса, 27 ТОВ “Автомехцентр”; дата та час подання машини – 20.06.2025; перехід – Ягодин; розмитнення – JAS Worldwide Sweden AB, Malme, Lockarps Kyrkovag, 2; адреса розвантаження – Intra Materialhantering AB/Swedmach AB, Truckvagen, 2, SE-231 62 Trelleborg Sweden; дата прибуття на розвантаження – 27-30.06.2025; назва вантажу – металеві конструкції; вага – близько 14 т; тип рухомого складу та спосіб завантаження – 22,5 т бокове/верхнє завантаження, тент, 13,6 м (дов) х 2,45 м (шир) х 2,75 м (вис); дані по рухомому складу – VOLVO НОМЕР_3 / НОМЕР_4 ; вартість перевезення – 3200 євро; умови оплати – 3200 євро, безготівка по курсу НБУ на дату розвантаження, 30 банківських днів по оригіналам. 
На виконання умов Договорів-заявок №2/16062025 від 16.06.2025 та №1/19062025 від 19.06.2025 позивачем (перевізником) надано відповідачу (замовнику) послуги з перевезення вантажу сукупною вартістю 309 308,48 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними та скріпленими печатками сторін без будь-яких зауважень та заперечень актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Г-00000846 від 24.06.2025 на суму 153 666,88 грн та №Г-00000873 від 27.06.2025 на суму 155 641,60 грн, рахунками-фактурами №Г-00000846 від 24.06.2025, №Г-00000873 від 27.06.2025, а також копіями міжнародних товарно-транспортних накладних CMR, що засвідчують факт перевезення вантажу, вказаного в заявках замовника. 
У підтвердження направлення позивачем оригіналів документів, які є підставою для здійснення оплати перевезень відповідачем, згідно Договорів – заявок №2/16062025 від 16.06.2025 та №1/19062025 від 19.06.2025 до матеріалів справи надано експрес-накладну кур`єрської служби ТОВ “Нова Пошта” №20451229209270 від 19.08.2025, з якої вбачається отримання відповідачем оригіналів документів 20.08.2025.
Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами-заявками №2/16062025 від 16.06.2025 та №1/19062025 від 19.06.2025 в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг із перевезення вантажу зумовило підстави для звернення останнього до суду з вимогою про стягнення з ТОВ “Леда Вест” суми 309 308,48 грн заборгованості по оплаті здійсненого перевезення вантажу у примусовому порядку.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Нормою ст. 193 Господарського кодексу України (тут – і надалі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Таким чином, станом на момент розгляду наявного спору по суті його обставини оцінюються судом із огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.
Приписами статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ч. 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Тобто відповідно до законодавчого визначення, правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів – набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).
Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
При цьому, за своєю правовою природою договір, укладений між сторонами спору, є змішаним та має ознаки договору транспортного експедирування і договору перевезення.
Частиною 1 ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Як встановлюють положення ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 
Правовий статус перевізника характеризує те, що він є суб`єктом господарювання, який на виконання умов договору перевезення вантажу зобов`язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі – вантажоодержувачу. Перевізник є стороною договору перевезення вантажу і зазначається як такий у відповідних транспортних документах.
Водночас згідно зі ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Статтею 316 Господарського кодексу України визначено, що договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.
Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначені Законом України “Про транспортно-експедиторську діяльність”.
Так, у статті 1 Закону України “Про транспортно-експедиторську діяльність” визначено, що транспортно-експедиторська діяльність – це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга – робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.
Статтею 9 Закону України “Про транспортно-експедиторську діяльність” передбачений перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування.
За змістом ч. 11, 12 та 13 ст. 9 вищевказаного Закону, перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
За положеннями ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами 1, 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
З наявних у матеріалах справи документальних доказів вбачається, а відповідачем, у свою чергу, не спростовано, що позивачем, на виконання умов Договорів-заявок №2/16062025 від 16.06.2025 та №1/19062025 від 19.06.2025 надано послуги, пов`язані з перевезенням вантажу, свідченням чого є міжнародні товарно-транспортні накладні CMR №200672 від 16.06.2025, CMR №200676 від 20.06.2025 з підписами і печатками як вантажовідправника, так і вантажоодержувача; рахунки-фактури №Г-00000846 від 24.06.2025, №Г-00000873 від 27.06.2025; а також підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень та заперечень акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Г-00000846 від 24.06.2025 на суму 153 666,88 грн, №Г-00000873 від 27.06.2025 на суму 155 641,60 грн. 
Зазначені оригінали документів, на виконання положень Договорів-заявок стосовно порядку оплати, 19.08.2025 були надіслані кур`єрською службою ТОВ “Нова Пошта”, що підтверджується експрес-накладною №20451229209270 від 19.08.2025. 
У даному контексті суд звертає увагу на те, що укладені сторонами Договори-заявки не передбачали способу листування та обміну сторонами документами та інформацією (зокрема, шляхом відправлення рекомендованих листів на відповідну адресу з використанням національного оператора поштового зв`язку АТ “Укрпошта”). Відтак такі листи могли відправлятись кур`єрською службою ТОВ “Нова Пошта”, а відповідні накладні є належними, в розумінні ст. 76 ГПК доказами відправлення таких листів. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.09.2022 у справі №913/703/20.
Згідно із положеннями ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов`язання, зокрема, не здійснив оплату вартості наданих позивачем послуг у повному обсязі, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 309 308,48 грн, факт існування якої належним чином доведений та не спростований відповідачем у встановленому законом порядку.
Враховуючи вищевказані обставини та те, що відповідач не надав суду свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мав можливість скористатись відповідними процесуальними правами і надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми 309 308,48 грн заборгованості за надані послуги, що пов`язані з перевезенням вантажу є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем належними і допустимими доказами не спростованими. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України). 
Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав. 
З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд доходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 3711,70 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 – 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Леда Вест”, вул. Хмельницького Богдана, будинок 112, м. Берегове, Закарпатська область, 90202 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 44794546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Горизонт - СМ”, вул. Січових Стрільців, будинок 1-5, м. Київ, 04053 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 30524716) суму 309 308,48 грн (Триста дев`ять тисяч триста вісім гривень 48 коп.) заборгованості по оплаті здійсненого перевезення вантажу згідно Договорів – заявок №1/19062025 від 19.06.2025 та №2/16062025 від 16.06.2025, а також 3711,70 грн (Три тисячі сімсот одинадцять гривень 70 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua. 

Повне судове рішення складено та підписано 21.04.2026.

Суддя Л.І. Пригара