№707/36/24
1-кп/707/95/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року м.Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
представника ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 
захисника ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження №12022250310002553 по обвинуваченню  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм ТОВ АПК «СІДКОРП», зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 8 жовтня 2022 року близько 07 години 20 хвилин керуючи автомобілем марки SkodaOctavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/124-22/12242-ІТ від 02.02.2023 – до моменту дорожньо-транспортної пригоди рульове керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля знаходились у працездатному стані, та рухаюсь по Смілянському шосе Черкаського району Черкаської області зі сторони міста Черкаси в напрямку міста Сміла, поблизу АЗС «УКР-Петроль», неподалік перехрестя автодоріг Р-10 та Н-16, проявив неуважність та порушив вимоги:
- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 10.3 Правил дорожнього руху України, згідно до якого у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч;
- п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Під час руху він, керуючи автомобілем SkodaOctavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/124-22/12242-ІТ від 02.02.2023 – до моменту дорожньо-транспортної пригоди рульове керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля знаходились у працездатному стані, та рухаюсь в правій смузі для руху по Смілянському шосе Черкаського району Черкаської області зі сторони міста Черкаси в напрямку міста Сміла, поблизу АЗС «УКР-Петроль», неподалік перехрестя автодоріг Р-10 та Н-16, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при перестроюванні не надав дорогу транспортним засобам, що рухаються по тій смузі, на яку має намір перестроїтись, не вибрав безпечну швидкість руху в урахуванні дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, змінив напрямок свого руху ліворуч та здійснив зіткнення з автомобілем RenaultDuster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по Смілянському шосе зі сторони міста Черкаси в напрямку міста Сміла, тобто в попутному напрямку, в лівій смузі для руху. В подальшому, після зіткнення, автомобіль SkodaOctavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вже будучи в некерованому стані виїхав на зустрічну смугу для руху, де здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 11193, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , яка рухалась по Смілянському шосе в правій смузі для руху зі сторони міста Сміла в напрямку міста Черкаси, тобто в зустрічному напрямку та в якому перебував пасажир ОСОБА_5 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/129 від 27.02.2023, отримала тілесні ушкодження: травма грудної клітки із забоєм лівої легені, попаданням повітря у ліву плевральну порожнину та стисненням легені, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; закритий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням уламків, відкритий багатофрагменарний перелом правого надколінника зі зміщенням уламків, закритий перелом кісток правої стопи, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рана лівого колінного суглобу до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна нижніх кінцівок до категорії легких тілесних ушкоджень.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/130 від 27.02.2023, отримала тілесні ушкодження: численні переломи ребер зліва, закритий перелом лівої плечової кістки, вивих та перелом стегнової кістки, перелом кісток тазу зліва, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Спричинення потерпілій ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, тілесних ушкоджень середньої тяжкості, легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та легких тілесних ушкоджень; потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СТ/323Е-23 від 08.12.2023, з порушенням водієм автомобіля SkodaOctavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог пп. 10.1., 10.3. та 12.1. Правил дорожнього руху України.
Дії ОСОБА_7 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, пояснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному злочині визнав повністю та пояснив, що 28.10.2022 вранці їхав на роботу в с. Хутори з м. Черкаси по Смілянському шосе. Наздогнав Мерседес Спрінтер і рухався за ним у лівій смузі руху на відстані близько 20-30 м від нього з швидкістю 90 км/год. Тут Мерседес раптово перестроївся в праву смугу руху і він на лівій смузі виявив автомобіль Рено Дастер який стояв з увімкненим лівим покажчиком повороту, щоб з ним не зіштовхнутися від також перестроївся в праву сугу руху за Мерседесом, який в цей час знизив швидкість перед блокпостом Щоб з ним не зіштовхнутися він вдарив по гальмах свого автомобіля, спробував повернутися в свою смугу руху, але зачепив задньою лівою частиною свого автомобіля Рено Дастер який був у лівій смузі і його автомобіль юзом понесло на автомобіль ВАЗ який рухався в правій крайній зустрічній смузі руху та відбулося з ним зіткнення і його автомобіль зупинився. Водійські двері заблокувалися від удару і він вийшов через передні пасажирські. Підійшов до потерпілих в іншому автомобілі, сказав що все буде добре що швидку вже викликали. З потерпілими після події зв`язався десь майже через місяць бо не мав контактів, приїхав в лікарню поговорили. Потерпілим відшкодував по шість тисяч гривень. 
Цивільний позов визнав частково. Повністю визнав заявлені витрати на правову допомогу та витрати ОСОБА_6 на проведення експертизи транспортного засобу і його евакуацію, в загальному розмірі 8000 грн. Моральну шкоду заявлену потерпілими по 1000000 грн. кожній, визнав в частині - по 600000 грн. кожній.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожна окремо суду показали, що внаслідок ДТП вони отримали суттєві тілесні ушкодження. Лікування проходять і на даний час. Повне відновлення неможливе. Як одній, так і другій потерпілій встановлена друга група інвалідності. Їхній звичний життєвий ритм повністю змінився. 
Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що вона взагалі втратила можливість працювати, проведено вже декілька оперативнихвтручань і потрібні подальші операції.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що вона також фактично не працює, в зв`язку з отриманими тілесними ушкодження потребує постійного прийому медикаментів, заміни суглобу, періодично необхідна відкачка рідини з легені.
Щодо особи обвинуваченого, потерпілі заначили, що допомоги від нього не було, станом їхнього здоров`я він не цікавився. Поводив себе зухвало.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Підстав, у відповідності до ч. 3ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»(із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне.
Позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання. Потерпілі просили призначити покарання у вигляді реального позбавлення волі, аргументуючи це поведінкою обвинуваченого після вчинення ДТП і відсутністю будь якого каяття.
Відношення самого обвинуваченого до вчиненого. Суд звертає увагу на відсутність щирого каяття, не відшкодування заподіяної шкоди. Суд зауважує, що ОСОБА_7 протягом розгляду справи попереднім складом суду, вину свою не визнавав, змінив свою позицію вже в суді апеляційної інстанції.
Ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів;
Оцінюючи особу обвинуваченого суд враховує наступне. ОСОБА_7 раніше не судимий; за місцем роботи характеризується позитивно, працюючий, має неповнолітню дитину на утриманні, під наглядом лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений винним себе визнав, цивільний позов визнав частково. Разом з тим суд вважає, що дане визнання вини та часткове визнання позовних вимог потерпілих, пов`язане лише з бажанням уникнути покарання у виді реального позбавленням волі, про що свідчить, його позиція протягом розгляду даного кримінального провадження, позиція обвинуваченого не свідчить про будь яке каяття, бажання усунути завдану шкоду потерпілим, будь яким чином допомогти їм у полегшенні їхнього тяжкого становища, яке є наслідком ДТП. Позиція обвинуваченого, під час всього судового розгляду визначаєтьсялише проханням не застосовувати реальне покарання. Щодо наявності у обвинуваченого матері ОСОБА_7 , яка є пенсіонером за віком, суд вважає, що дана обставина жодним чином не впливає на призначення покарання ОСОБА_7 , доказів перебування матері на його утриманні, доказів, щодо того, що він є її опікуном чи особою, яка здійснює її постійний догляд, суду не надано. Часткове визнання обвинуваченим цивільного позову, заявленого потерпілими, на думку суду є досить формальним з боку обвинуваченого, адже заподіяну шкоду він фактично не відшкодував, сплативши потерпілим за понад три роки з того часу як відбулося ДТП по 6 тис. грн. при цьому має постійне місце роботи протягом всього часу після скоєння ДТП.
Також судом приймається до уваги і те, що невиконання вимог ПДР сталося внаслідок надмірної неуваги з боку водія ОСОБА_7 , що стало причиною дорожньо-транспортної події з настанням суспільно-небезпечних, безповоротних, негативних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 та середнього ступеня тяжкості потерпілій ОСОБА_5 , які в результаті стали інвалідами ІІ групи.
Також судом приймається і те, що ОСОБА_7 не здійснив дій спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, а навпаки проявив крайню незацікавленість у відшкодуванні як матеріальної шкоди так і моральної шкоди, зокрема не цікавився станом здоров`я потерпілих, їхніми витратами на довготривале лікування.
Крім того, слід зазначити, що інкримінований ОСОБА_10 злочин хоч і є неумисним, втім його ненастання, напряму залежало від проявлення від останнього уваги при керуванні транспортним засобом, і дотримання правил дорожнього руху, які з його боку не було виконано і не дотримано, що призвело до негативних наслідків як тяжкі тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_6 та середнього ступеня тяжкості у потерпілої ОСОБА_5 , які в результаті стали інвалідами ІІ групи.
З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням індивідуалізації покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України не в максимальному розмірі, з позбавленням права керування транспортними засобами, при цьому судом визнається необхідним застосування саме такого виду покарання з його реальним відбуттям, бо саме така міра покарання буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень в майбутньому, щоб у стороннього спостерігача не виникало сумнівів у об`єктивності та справедливості підходу суду до обрання покарання.
Визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню,такяк Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Адже, справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Згідно з частиною 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), зазначила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.
У суду не виникає сумніву, що діями обвинуваченого, які призвели до втрати працездатності потерпілих, значного погіршення їхнього стану здоров`я, обмеження в активній життєдіяльності, потерпілим завдано моральної шкоди, яка виразилась в тому, що їм спричинено негативні зміни у житті, психічне переживання, стреси.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 заявлений до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого на її користь 1000 000 грн моральної шкоди відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України підлягає до часткового задоволення, суд вважає що дана вимога є обґрунтованою і обвинуваченим спричинена моральна шкода потерпілій, однак її розмір на думку суду який має бути стягнено з обвинуваченого є завищеним, тому з урахуванням вимог розумності, справедливості та співмірності завданих моральних страждань потерпілій, розмір стягнення має бути у сумі 600 000 грн.враховуючи визнання позову обвинуваченим саме в такому розмірі, (також суд зазначає, що потерпілій спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження і як наслідок витрачено значний час на її відновлення та не враховує у відшкодування моральної шкоди витрати які відшкодував обвинувачений на суму 6000 грн в якості відшкодування коштів на лікування потерпілої, оскільки зазначені кошти не охоплюються завданням моральної шкоди, а стягнення з нього матеріальної шкоди ОСОБА_5 не ставилось).
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 заявлений до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого на її користь 1000 000 грн моральної шкоди, суд вважає що дана вимога є обґрунтованою і обвинуваченим спричинена моральна шкода потерпілій, однак її розмір на думку суду який має бути стягнено з обвинуваченого є завищеним, тому з урахуванням вимог розумності, справедливості та співмірності завданих моральних страждань потерпілому, розмір стягнення має бути у сумі 700 000 грн. (також суд враховує що потерпілій спричинено тяжкі тілесні ушкодження і як наслідок більш значний час на її відновлення) Також суд зазначає, що потерпілій спричинено тяжкі тілесні ушкодження і як наслідок витрачено значний час на її відновлення. Суд не враховує у відшкодування моральної шкоди витрати, які відшкодував обвинувачений на суму 6000 грн, зараховує їх в якості відшкодування коштів на проведення експертизи транспортного засобу і його евакуацію.
Також з обвинуваченого підлягають стягненню на користь потерпілих витрати на правову допомогу в розмірі 30000 грн. кожній, дані вимоги визнані Недашківським в повному обсязі.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого.
Арешти накладені на транспортні засоби ухвалами суду підлягають скасуванню за збігом потреби.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
З метою запобігання зазначеним у ст. 177 КПК України ризикам суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому до набрання вироком законної сили за побіжний захід у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.368, 370-371, 374 КПК України, ст.ст. 74, 49 КК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Застосувати до ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, без визначення застави.
ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду негайно.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_7 строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, строком з моменту затримання 06.03.2026 року і до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:
Автомобілі «RenaultDusterр.н. НОМЕР_2 , «BАЗ 11193» р.н. НОМЕР_3 , «SkodaOctavia» р.н. НОМЕР_4 передані власникам на зберігання – залишити останнім за належністю, скасувавши накладені на них арешти.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 заявлений до обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 600 000 (шістсот тисяч) грн моральної шкоди, 30000 (тридцять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.
В решті позовних вимог - відмовити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 заявлений до обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 700 000 (сімсот тисяч) грн моральної шкоди, 30000 (тридцять тисяч) грн. витрат на правову допомогу, 2000 грн. витрат на проведення експертизи транспортного засобу і його евакуацію.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 12081 (дванадцять тисяч вісімдесят одна) грн. 92 коп.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експерта: за проведення судової автотехнічної експертизи 5735 гривень 52 копійок, перерахувавши їх на р/рUA02 305299 00000 26009041601804; отримувач коштів: ОСОБА_11 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ; МФО: 305299; банк отримувача: АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; вид платежу: за експертизу (СТ/323Е-23 у к/п №12022250310002553)
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:                   ОСОБА_1