Справа №522/17585/24-Е
Провадження №2/522/2560/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

26 січня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,
за участі секретаря судового засідання – Коновал Д. І.,
представника позивача – адвоката Башука Д. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, -  
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Позов мотивовано тим, що 14 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ОД06/03/2008/840-К/15, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 53 000,00 дол. США в порядку та на умовах, визначених договором. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 14.03.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № ОД06/03/2008/840-П/15, відповідно до якого поручитель поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № ОД06/03/2008/840-К/15 від 14.03.2008.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 у справі № 521/11871/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № ОД06/03/2008/840-К/15 від 14.03.2008 станом на 17.06.2014 у розмірі 105 820,31 дол. США, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту – 51 206,61 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом – 38 677,70 дол. США, пеня за прострочення сплати кредиту – 8 176,03 дол. США, заборгованість по комісії – 2 459,97 дол. США. 
24.04.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, за умовами якого до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 за кредитним договором № ОД06/03/2008/840-К/15 від 14.03.2008, іпотечним договором від 14.03.2008 та до ОСОБА_1 за договором поруки № ОД06/03/2008/840-П/15 від 14.03.2008.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2021 у справі № 521/11871/14-ц замінено сторону виконавчого провадження ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника – ТОВ «Консалт Солюшенс» у цивільній справі № 5211/11871/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позивач указує, що рішення у справі № 521/11871/14-ц відповідачами не виконано.
Посилаючись на передбачену частиною 2 статті 625 ЦК України відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 у сумі 9 532,53 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на день подачі позову складає 392 644,91 грн.
У судовому засіданні представник позивача – Башук Д. С. позов просив задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від неї до суду не надходило
Відповідач повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу її зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), проте судова повістка повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній».
Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З огляду на те, що на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що повістку вручено відповідачу та вона є повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Отже, оскільки відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзив на позовну заяву, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
14.03.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ОД06/03/2008/840-К/15, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 53 000,00 дол. США на споживчі цілі строком до 13.03.2018, а позичальник зобов`язався належним чином виконувати умови договору та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,49% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.
14.03.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № ОД06/03/2008/840-П/15, відповідно до умов якого поручитель поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № ОД06/03/2008/840-К/15 від 14.03.2008, в тому числі: повернути до 13.03.2018 кредит у сумі 53 000,00 дол. США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,49% річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/36_)), сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 у справі № 521/11871/14-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №ОД06/03/2008/840-К/15 від 14.03.2008 станом на 17.06.2014 в розмірі 105 820 доларів США 31 цент, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту – 51 206,61 доларів США; заборгованість за відсотками за користування кредитом – 38 677,70 доларів США; пеня за прострочення сплати кредиту – 8 176,03 доларів США; заборгованість по комісії – 2 459,97 дол. США; штраф за порушення виконання умов договору – 5 300,00 дол. США. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» витрати по оплаті судового збору в сумі 3 654 гривні 00 копійок.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2021 у справі № 521/11871/14-ц заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Малиновським районним судом м. Одеси у цивільній справі №521/11871/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс».
Предметом даного позову є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо стягнення заборгованості за рішенням суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Як визначено ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц, за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 має грошове зобов`язання, визначене рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 у справі № 521/11871/14-ц перед позивачем, який є правонаступником кредитора.
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченого статтею 625 цього Кодексу та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій та процентів, передбачених умовами договору та ЦК України.
Зазначена позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та у постановах Верховного Суду України № 6-1252цс16 від 21 вересня 2016 року, № 6-1047цс16 від 06 липня 2016 року, № 6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року, № 6-2096цс16 від 27 вересня 2016 року.
На правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості поширюється і порука, оскільки наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителя, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Вказана норма не містить застереження щодо неможливості солідарної відповідальності боржника та поручителя за порушення грошового зобов`язання.
Ураховуючи те, що зобов`язання встановлено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 у справі № 521/11871/14-ц, яке не виконано, відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, що нею не спростовано, тому наявні підстави для застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних на суму боргу за період прострочення з 23.02.2019 по 23.02.2022 у сумі 9 532,53 дол. США.
Наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростовано.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача у прохальній частині позовної заяви про стягнення суми у валюті, яка в еквіваленті по курсу НБУ станом на день подання позову складає 392 644,91 грн, суд вважає, що в даному випадку підлягає стягненню сума коштів у валюті, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, відповідно до якої суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 754/5369/17 (провадження № 61-3348св20).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 711,74 грн. 
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 9 532 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять два) доларів США 53 центи.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4 711,74 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», код ЄДРПОУ: 42251700, адреса: м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, офіс 308;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Повне судове рішення складено 26.02.2026.
Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА