Справа №705/3964/25
2/705/641/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Піньковського Романа Володимировича, розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, 
У С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, в обґрунтування якої зазначила наступне.
Від спільного шлюбу, який був розірваний 04 липня 2018 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області, у неї та відповідача народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розлучення діти залишились проживати з нею та перебувають на повному її утриманні. 
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до повноліття дітей.
ІНФОРМАЦІЯ_3 їхньому сину виповнилось 18 років, після чого з 01.09.2021 по ІНФОРМАЦІЯ_4 син навчався у Відокремленому структурному підрозділі «Уманський фаховий коледж технологій та бізнесу Уманського Національного університету садівництва».
Тому відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2024 року з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 травня 2024 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.
Оскільки син вже закінчив навчання, аліменти на нього не стягуються, а тому на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
На сьогоднішній день їхня донька є неповнолітньою, проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні, відповідач додатково не надає грошової чи матеріальної допомоги на утримання доньки. Визначений судом розмір аліментів у розмірі 1/6 частки від доходів відповідача є недостатнім для належного утримання дитини.
На даний час її матеріальне становище постійно погіршується у зв`язку з низкою об`єктивних обставин, що склалися в Україні в останні роки. Зокрема, негативний вплив на фінансову ситуацію мали наслідки запровадження карантинних обмежень, а згодом – повномасштабне збройне вторгнення рф на територію України та запровадження у зв`язку з цим правового режиму воєнного стану.
Крім зазначених факторів, спостерігається стрімке зростання вартості продуктів харчування, товарів першої необхідності, ліків, комунальних та інших послуг. Значного фінансового навантаження також потребує забезпечення навчального процесу в умовах постійних повітряних тривог, відключень електроенергії та необхідності адаптації до нових умов освітнього середовища, включаючи витрати на технічно-матеріальну базу.
Усі ці обставини ускладняються тим, що вона змушена самостійно забезпечувати всі потреби неповнолітньої доньки без жодної сторонньої допомоги. Її фінансове становище є нестабільним і не дозволяє у повному обсязі забезпечувати належний рівень утримання дитини, особливо з огляду на постійне зростання витрат на найнеобхідніше.
З часу ухвалення судового рішення про визначення розміру аліментів минув значний період, упродовж якого загальний рівень цін зріс щонайменше удвічі. Це об`єктивно свідчить про недостатність встановленої раніше суми аліментів для забезпечення належного харчування, проживання, розвитку та виховання дитини.
На сьогодні донька перебуває у підлітковому віці – важливому етапі інтенсивного фізичного, психологічного та соціального розвитку. У зв`язку з цим значно зросли потреби у повноцінному харчуванні, одязі, взутті, засобах гігієни, участі у шкільних заходах, гуртках, секціях, а також витрати, пов`язані з навчанням та розвитком здібностей.
Водночас відповідач є працездатною особою, має стабільний дохід, веде активний спосіб життя та здійснює особисті витрати, що свідчить про наявність реальної можливості надавати дитині більш суттєву матеріальну підтримку. 
З огляду на викладене, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, на утримання якої стягуються аліменти, стан її здоров`я, ріст потреб, підвищення цін та рівня мінімальних соціальних гарантій, а також те, що зміна розміру аліментів є її правом, вважає що розмір аліментів в стягнутому вигляді є недостанім. 
Просить збільшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_2 , на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2018 року у справі №705/454/18 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 частки до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути на її користь судові витрати.
Ухвалою судді відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. 
Представник відповідача подав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_2 позов не визнає та заперечує проти його задоволення.
В обґрунтування заперечень вказує, що основною підставою для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 позивачка вважає досягнення повноліття найстаршою дитиною, оскільки в даний час аліменти на утримання доньки стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Встановлений рішенням суду від 10.05.2018 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства і його збільшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача та неповнолітньої дитини буде несправедливим.
Позивачка зазначає, що донька знаходиться саме на її повному матеріальному утриманні, а відповідач додаткової допомоги на утримання дитини не надає, а сплачує визначений судом розмір аліментів від доходу, що складає 1/6 частину його доходу, який є недостатнім для належного утримання доньки. Однак ця 1/6 частина заробітку відповідача, яку отримує позивачка на утримання доньки, дорівнює 13 370,55 грн. в місяць, що підтверджується довідкою про доходи відповідача.
Також, підставою для збільшення розміру аліментів позивачка вважає негативний вплив запровадження в Україні карантинних заходів та воєнний стан, збільшення вартості продуктів харчування, ліків та комунальних послуг. Стверджує, що її фінансове становище нестабільне, а відповідач не допомагає у повному обсязі забезпечувати додаткові потреби доньки, яка перебуває у підлітковому віці.
Факт запровадження в Україні карантинних заходів та воєнного стану, не може слугувати самостійною підставою для збільшення розміру аліментів, а обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених позовних вимог, в розумінні визначених норм матеріального закону (ст.192 СК України) не є істотними та достатніми для збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.
Відповідач перебуває на військовій службі, з отриманого доходу сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також має на утриманні непрацездатну матір пенсійного віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , купує їй ліки, продукти харчування, сезонний одяг, сезонний одяг, засоби гігієни та сплачує кошти за її догляд у свою відсутність.
Крім цього, відповідач щомісячно несе матеріальні витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватись при розгляду справи про стягнення аліментів, як обов`язкові витрати відповідача, які він не може не здійснювати.
Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 грн.
Позивачка щомісяця отримує від відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 13370,55 грн., що становить 4,2 розміри прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того дитина, отримує стипендію 890 грн. щомісячно.
Вважає, що позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зміни істотних обставин, які впливають на спосіб та порядок стягнення аліментів, які є підставою для збільшення розміру аліментів, а тому в задоволенні позову просить відмовити.
Суд, врахувавши позицію сторін, викладену в заявах по суті справи, дослідивши наявні письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: батьком – ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_1 , актовий запис №473.
Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2018 року до повноліття дітей.
Відповідно до довідки КЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім.Т.Г.Шевченка Черкаської обласної ради» №612 від 23.09.2025 - ОСОБА_4 є здобувачем освіти 2 курсу 201-Д групи освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр, спеціальності 012 Дошкільна освіта, відділення дошкільної і початкової освіти КЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім.Т.Г.Шевченка Черкаської обласної ради», денна форма здобуття освіти, основа навчання державна. Термін навчання в коледжі з 01.09.2024 по 30.06.2028.
Згідно довідки про доходи, виданої КЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж ім.Т.Г.Шевченка Черкаської обласної ради» за №614 від 23.09.2025, ОСОБА_4 за період з 01.04.2025 по 30.09.2025 отримала стипендії, без урахування аліментів, в розмірі 5340,00 гривень.
Згідно довідки про доходи, виданої В/Ч НОМЕР_4 за №1793/195/1205/ФЕС, за період з січня 2024 року по вересень 2025 року ОСОБА_2 сплатив аліменти на загальну суму 192084 гривні 15 копійок, при цьому щомісячний розмір сплачуваних аліментів становив від 8077,12 грн. до 13 370,55 грн.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів другий з батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У даному випадку, саме позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, повинна довести обставини, які мають істотне значення, та є визначеними законом підставами для збільшення розміру сплачуваних аліментів у встановленому раніше розмірі.
Звертаючись до суду з позовом про зміну збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, позивач посилалась на те, що визначений судом розмір аліментів, який становить 1/6 частку від доходу відповідача, який сплачує відповідач після досягнення старшою дитиною повноліття, є недостатнім для належного утримання доньки. Крім того, позивач зазначила, що її матеріальне становище постійно погіршується, є нестабільним і не дозволяє їй у повному обсязі забезпечувати належний рівень утримання дитини, яка перебуває у підлітковому віці, особливо з огляду на постійне зростання витрат на найнеобхідніше.
Однак на підтвердження зазначених обставин позивач не надала суду належних та допустимих доказів, зокрема про погіршення матеріального стану позивача, зменшення її доходів за період після встановлення рішенням суду від 10.05.2018 розміру стягуваних з відповідача аліментів, що перешкоджає їй забезпечувати належне утримання доньки. Також не доведено позивачем і наявність змін матеріального стану відповідача, або поліпшення стану його здоров`я тощо.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Встановлені судом обставини, з урахуванням розміру сплачуваних відповідачем за період 2024-2025 років аліментів на дитину, що значно перевищує передбачений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, в сукупності свідчать про відповідність такого розміру для забезпечення рівня життя, що необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
Оскільки визначений рішенням суду від 10.05.2018 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, то його збільшення без підтвердження значного погіршення матеріального становища позивача та неповнолітньої дитини суперечитиме принципу справедливості.
Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити. 
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, а позивач звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180-182, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд – 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський