Справа № 485/428/26
Провадження №1-кп/485/98/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року  м. Снігурівка 

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції ),
захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 62024150010001526 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кокчетав Казахстан, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
за ч.5 ст.407 КК України,
встановив:
Суд визнав доведеним, що 06.04.2024 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді стрільця-санітара 1 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби без поважних причин, а саме місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , до 16.05.2025.
16.05.2025 ОСОБА_4 з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та заявив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

Своїми умисними діями, які полягали у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав. Суду показав, що військову частину покинув, не бажав продовжувати військову службу у цій частині, не бажав виконувати бойові завдання, які загрожували його життю. Розумів, що порушує закон. Поважних причин залишення військової служби не було. 

Крім визнання вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України підтверджується наступними доказами:

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2024 №97, відповідно до якого солдата ОСОБА_4 на посаді стрільця-санітара 1 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти, з 04.04.2024 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення (а.п.74);

матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_4 з 06.04.2024 без поважних причин залишив місце розташування військової частини; причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є порушення ОСОБА_4 вимог нормативно-правових актів; в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України ( а.п.62-73).

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю вказаних належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він має вік 41 рік, за колишнім місцем проходження військової служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра в КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров"я" не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання, немає.
Обставин, що обтяжують покарання, немає.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вчинено умисний тяжкий триваючий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, період самовільного залишення з 06.01.2024 року по 16.05.2025 року, що є значним, його суспільну небезпечність за умов воєнного стану, наслідки його вчинення: зниження боєздатності підрозділу, вказані дані про особу обвинуваченого, який перебував у розшуку у зв"язку з ухиленням від органу досудового розслідування, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обтяжуючих покарання обставин, приходить висновку, що необхідне та достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання пов`язане із ізоляцією від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції статті обвинувачення.

Відносно ОСОБА_4 ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 13.02.2026 (справа №489/10163/25, провадження № 1-кс/489/584/26) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався та діє до 15.05.2026 року. Попереднє ув`язнення ОСОБА_4 рахується з дня його затримання, тобто з 12.02.2026 року (протокол затримання Т.1 а.п.76-79).

Оскільки обвинувачений засуджується до відбуття покарання, пов`язаного із позбавленням волі, за тяжкий злочин, з метою забезпечення в подальшому виконання вироку, суд на підставі ст. 374 КПК України вважає за необхідне залишити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.368, 370, 374, 615 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п"ять/ років.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати засудженому у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 12.02.2026 року по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за один день тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з моменту оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію повного тексту вироку після проголошення його резолютивної частини вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя  ОСОБА_1