П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/729/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В. 
Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
10 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
У прохальній частині позову позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування такої вимоги представник позивача зазначав, що позивач також несе витрати пов`язані з професійною правничою допомогою. Вивчення матеріалів справи та попереднє консультування, складання позовної заяви та фактичне її оформлення з додатками, можливе складення заяв, клопотань, інших процесуальних документів в ході розгляду справи в суді першої інстанції - становить 4 500,00 грн витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Докази витрат на забезпечення професійної правничої позивач надасть у порядку та строки, які визначенні ст.139 КАС України.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII з 26.11.2024, а не із 02.06.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із 02 червня 2024 року призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, з урахуванням раніше виплачених сум.
Копію рішення суду представник позивача отримав в електронному кабінеті 09.09.2025 о 22:17, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС представник позивача 15.09.2025 подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на забезпечення професійної правничої допомоги в розмірі 4500,00грн.
Представник відповідача 29.09.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подав заперечення на клопотання щодо витрат на правничу допомогу, у якому просив відмовити в задоволенні вимог позивача щодо розподілу судових витрат та зауважив, що дана судова справи не вирізняється особливою складністю формування правової позиції та доказової бази; доведення неправомірності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень тощо. Вважає, що для професійного адвоката, яким є представник позивача не складає великих зусиль здійснення процесу написання та складання адміністративного позову по даній справі, що складає 4500,00 грн. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року відмовлено адвокату Бобчику Ігорю Миколайовичу, представнику ОСОБА_1 в ухваленні додаткового судового рішення в адміністративній справі №240/729/25.
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат в повному обсязі. Позивач зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати є співмірними та належним чином підтвердженими поданими до суду документами.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, з огляду на таке.
Відмовляючи у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази реального понесення позивачем судових витрат, відшкодування яких він просить, оскільки надані представником позивача договір від 23.12.2024 та акт від 11.09.2025, в розумінні частини 7 статті 139 КАС України, не є належними доказами понесення витрат по оплаті послуг адвоката щодо надання правової допомоги.
Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч.2 вказаної статті, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 КАС України).
Розглядаючи заяву представника позивача суд виходить із того, що відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.
Відповідно до частин другої - сьомої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом ч.7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із ч.9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При розгляді заяви суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), відповідно до якої суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).
Як слідує із матеріалів справи, для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну (правничу) допомогу до суду було надано Договір про надання правничої допомоги від 23.12.2024 № 33/24 (далі - Договір), укладений між ОСОБА_1 (далі - Замовник) та адвокатом Бобчик Віктором Миколайовичем (далі - Адвокат).
Згідно із п.4.1. Договору, розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються в Актах прийому передачі наданих послуг. Замовник сплачує винагороду адвокату у готівковому або/чи у безготівковому вигляді на банківський рахунок Адвоката. Сума наданих послуг сплачується Замовником протягом 10 (десяти) робочих днів з дня підписання акту прийому передачі наданих послуг. Оплата послуг також може підтверджуватися написом адвоката про оплату в акті прийому передачі наданих послуг.
У п.4.2. та 4,3 Договору вказано, що за домовленістю Сторін, оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу. Сторони погоджують, що підписання акту прийому передачі наданих послуг є підтвердженням надання якісних послуг згідно замовлення і Замовник зобов`язаний їх оплатити.
Із Акта №11/09 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 23.12.2024 № 33/24 слідує, що загальна вартість робіт (послуг) становить 4500,00 грн. Акт підписано 11.09.2025.
Представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення, як на підставу для задоволення такої заяви, надано платіжну інструкцію №53145341SВ від 24.12.2024.
При цьому, колегія суддів враховує, що в акті №11/09 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 23.12.2024 № 33/24 чітко зазначено, що послуги адвоката надані по справі № 240/729/25.
Колегія суддів апеляційної інстанції також зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 року по справі № 520/2915/19 зауважив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Отже, з огляду на те, що наявними в матеріалах справи документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі підтверджено належними та допустимими доказами, то колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу шляхом компенсації позивачу витрат на правову допомогу адвоката з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 4500 грн.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову. 
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бобчика Ігоря Миколайовича задовольнити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (Код ЄДРПОУ 13559341) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, а саме витрати на забезпечення професійної правничої допомоги в розмірі 4500,00 грн.  

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.