Справа № 727/15889/25 
Провадження № 2/727/224/26

РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого-судді: Одовічен Я.В.
за участю секретаря: Зінич О.М.,
представника позивача: Ринжук Г.М., 
представника відповідачів: Левченко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, - 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії.
Посилався на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії до приміщення №87, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , опалювальною площею 46,70 кв.м. Вказане приміщення розташоване в багатоквартирному будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення.
Відповідачам відкрито типовий договір, який обліковується за реквізитами № 0697 для проведення розрахунків. Між позивачем та відповідачами укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ та розміщений на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради https://city.cv.ua/ та на офіційному веб-сайті Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» https://teplo.cv.ua/.
Факт надання послуги з постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів, карткою зняття показників вузла комерційного обліку тепла (лічильника).
Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. 
Вартість послуги з постачання теплової енергії визначається за показниками комерційного вузла обліку або розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року та за встановленими тарифами на послугу з постачання теплової енергії відповідно до рішень Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 450/13 від 23.06.2021року, № 813/24 від 20.10.2021 року, №605/30 від 12.10.2022 року, № 637/22 від 26.09.2023 року, № 661/19 від 24.09.2024 року.
Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII – Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.
У відповідності до ст.ст.64, 67, 156, 162 ЖК України споживач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок підприємства оплату за централізоване опалення їх квартири.
У порушення вказаних вимог, за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2023 року по 31.10.2025 року відповідачі не сплачували, в результаті чого у них утворилася заборгованість у розмірі 34408 грн. 18 коп. 
Також, згідно п.6, ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування.
Відповідно до постанови КМУ від 21.08.2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування» для одного абонента платіж не може перевищувати 32,50 грн. Розмір плати за абонентське обслуговування не залежить від кількості комунальних послуг, що надаються одним виконавцем абонентові, у рахунках на оплату послуги з постачання теплової енергії виставляється як окремий платіж. Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у квартирі.
Відповідачі не здійснювали плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого у них утворилась заборгованість в сумі 1020 грн. 14 коп. за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року.
У відповідності до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169 – споживач може відмовитися від отримання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку - самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
На даний час відповідачі відповідних документів про те, що вони в установленому порядку відмовилися від централізованого опалення не надали. Відповідачі користуються послугами з постачання теплової енергії на підставі публічного договору та не в повній мірі виконують обов`язків по оплаті житлово-комунальних послуг.
Вказував, що відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно розрахунків інфляційні складають – 2358 грн. 24 коп. та 3% річних – 721 грн. 70 коп.
Просив стягнути з відповідачів на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34408 грн. 18 коп., втрати від інфляційних процесів у розмірі 2358 грн. 24 коп., три відсотки річних у розмірі 721 грн. 70 коп., плату за абонентське обслуговування у розмірі 1020 грн. 14 та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. 
Ухвалою суду від 05.01.2026 року відкрито провадження по справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Представником відповідачів було подано відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтовано тим, що приміщення №87, яке розташоване у будинку по АДРЕСА_1 знято з абонентського обліку і припинено будь-які нарахування з 01.12.2012 року, про що позивачем була надана відповідь № Д-999 від 29.12.2012 року. Дозвіл на встановлення індивідуального опалення та проект було затверджено НАК «Нафтогаз України» Чернівецькою філією Дочірнього підприємства «Укргазмережі» Дочірньої компанії «Газ України» в 2008 році. Тобто, на даний час централізоване опалення в приміщенні відсутнє і проходить лише транзитна труба стояка теплопостачання.
З 2020 року від позивача до відповідачів почали постійно надходити претензії про заборгованість за теплопостачання. Відповідачі, щоб припинити постійні претензії встановили в приміщені обліковий пристрій теплової енергії і зареєстрували його у позивача. Прилад обліку встановлений в приміщенні магазину, з підключенням в елеваторному вузлі будинку, після загальнобудинкового приладу обліку. Згідно даних облікового пристрою теплова енергія не використовується. Тому відповідачі вважають, що позов подано безпідставно. Відповідачі не є споживачами теплової енергії централізованого теплопостачання, не мають договору з позивачем і не користуються його послугами і приміщення відключене від централізованого постачання на законних підставах.
Вважає посилання позивача на наявність договору з відповідачами № 0697 від 01.11.2021 року, який не наданий до справи, є маніпулятивним і не відповідає дійсності, так як відповідачі не є споживачами теплової енергії та зняті з абонентського обліку з 01.12.2012 року.
Також вказувала, що згідно з актом обстеження від 24.03.2023 року, складеного за результатами огляду спірного приміщення, відповідач не користується послугами теплопостачання, про що свідчать встановлені та збережені пломби в підвалі будинку на закритій заправній арматурі подающих трубопроводів до приміщень відповідача.
У відповідності до п. 4 розділу V Методики № 315 (у відповідній редакції від 22.11.2018) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення. За відсутності результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем приміщення, при недопущенні виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу до такого приміщення або перешкоджанні їм у доступі до нього для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводу(ів) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення, розраховується за формулою. Таким чином, з аналізу вищенаведених норм слідує, що через приміщення з індивідуальним опаленням можуть проходити ділянки неізольованих транзитних трубопроводів, у тому числі частини стояків, або обладнання внутрішньо будинкової системи опалення: нежитлове приміщення може вважатися відключеним від системи центрального опалення поза залежністю від того, чи залишаються в тому приміщенні транзитні труби.
З огляду на вищевикладене, вбачається, що теплова енергія, яка надійшла до будинку по АДРЕСА_2 , за період з 01.11.2023 року по 31.10.2025 року, розподілена між приміщеннями будинку, які підключені до центральної системи опалення. Відповідачу ця кількість теплової енергії не була розподілена, оскільки приміщення по АДРЕСА_2 не приєднано до системи центрального опалення, а через нього проходять лише транзитні трубопроводи.
У судовому засіданні 16.03.2026 року представник позивача позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Пояснила, що приміщення АДРЕСА_3 є комерційним приміщенням, яке не було від`єднано від постачання теплової енергії. По лічильнику теплова енергія не проходить. До вказаного приміщення згідно п.1 (п.4) рішення Виконавчого комітету ЧМР №637/22 від 26.09.2023 року застосовано двоставкові тарифи. Нарахування здійснювалось за весь рік. Просила позов задовольнити.
Представник відповідачів у судовому засіданні 16.03.2026 року підтримала поданий нею до суду відзив. Вказувала, що оспорюване приміщення у 2012 році було відключено від загальної системи централізованого теплопостачання багатоквартирного будинку. Відповідачі послугами позивача не користуються. 
Зазначила, що двоставковий тариф застосовується до споживачів, а відповідачі не є споживачами МКП «Чернівцітеплокомуненрго». Просила відмовити у задоволені позовних вимог.
Вислухавши пояснення представника сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено наступні фактичні обставини справи та спірні правовідносини.
Так, згідно з інформацією Адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області, встановлено, що згідно наданих відомостей місце проживання  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , а місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 не значиться (а.с.32-33).
При цьому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.10.2025 року та від 19.08.2025 року приміщення №87 по АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.16-19).
Відповідно до ст.322 ЦК України  власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачаня».
За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Положеннями частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII також передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2021 року набрав чинності укладений між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачами типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, в порядку, визначеному ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, текст якого оприлюднений на офіційному веб-сайті позивача та на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради та типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року та № 1182 від 11 грудня 2019 року (а.с. 11-12).
Відповідно до абз. 1,2 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», y разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Водночас, розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Отже, законодавством факт укладення вказаного договору пов`язується зі спливом 30-денного строку з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, якщо протягом цього строку співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
У матеріалах справи відсутні докази того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташоване приміщення відповідачів, приймали рішення про вибір моделі договірних відносин або уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами договірні відносини врегульовані саме типовим індивідуальним договором від 01 жовтня 2021 року, копія якого додана позивачем по справі, що є публічним договором приєднання (а.с.11-12).
Статтею 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком ; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 10 Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. 
Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.
Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.
Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат (стаття 21 Закону).
Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 
МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. 
Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачу відкрито особовий рахунок №0697. 
МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.10.2023 року по 31.10.2025 року нараховувало відповідачам плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак останні не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 34408 грн. 18 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.24). 
Відповідачі із позовними вимогами не погоджуються з тих підстав, що не користуються послугами, що надає МКП «Чернівцітеплокомуненерго», з 2012 року, оскільки нежитлове приміщення від`єднань від мережі централізованого опалення.
Даючи оцінку вказаними аргументам, суд зазначає наступне:
Пунктом 12 ст.42 постанови Кабінету міністрів України №830 від 21.08.2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» передбачено, що споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169. Це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) .
Так, відповідно розділу III «Порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП» Наказу 26.07.2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води», власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.
Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.
Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.
Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.
Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.
Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.
За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.
Відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП.
Усі витрати, пов`язані з відокремленням (відключенням) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, здійснюються за рахунок власника.
Виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання або постачання гарячої води чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання.
Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
До заяви додається копія витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, а також копія проєкту такого відокремлення (відключення).
Виконавці робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води письмово повідомляють власника про дату і час здійснення заходів із підготовки відповідної мережі до відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власника (спускання води з системи чи її частини тощо). Ця дата має бути не раніше ніж 15 календарних днів і не пізніше ніж 30 календарних днів від дати надсилання такого повідомлення власнику.
Якщо повідомлення від виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води надійшло власнику після 01 жовтня, дата відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП квартири чи нежитлового приміщення власника переноситься на наступний міжопалювальний період.
У разі виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП іншим залученим власником суб`єктом господарювання, який у випадках, передбачених законодавством, має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, власник квартири чи нежитлового приміщення письмово повідомляє виконавця послуг з постачання теплової енергії, виконавця послуг з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води - про дату і час виконання робіт з відокремлення (відключення) не пізніше ніж за 15 календарних днів до дня виконання таких робіт. Неприбуття представників виконавців відповідних комунальних послуг та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води за умови їх повідомлення не може бути підставою для відмови у виконанні робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП.
Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.
Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.
Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.
Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком процедури.
Однак, матеріали справи не містять доказів проведення відключення приміщення відповідачів від мережі ЦО та ГВП в порядку, встановленому законом, а саме: розгляду Комісією питання щодо відокремлення (відключення) приміщення АДРЕСА_3 , яке належить відповідачам, від ЦО та ГВП та відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення приміщення відповідачів від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання їм послуг з постачання тепла.
Представником позивача було надано копію листа МКП «Чернівцітеплокомуненерго» від 29.12.2012 року №Д-999, адресованого ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), в якому вказано, що нежитлове приміщення (магазин промислових товарів) ОСОБА_3 знято з абонентського обліку. Нарахування припинено 01.12.2012 року (а.с.73). 
Також, надано довідку ЖБК №12 від 03.07.2025 року, в якій зазначено, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , 23-25 приміщення 86-1/86-10, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є від`єднаним від загальної системи централізованого теплопостачання багатоквартирного будинку та забезпечується опаленням індивідуально.
Однак, суду зауважує, що спірним приміщення у вказаній справі є приміщення АДРЕСА_3 , а не приміщення №86, про які зазначається в листі МПК «Чернівцітеплокомуненерго» та довідці ЖБК №28.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідачі не надали суду доказів того, що приміщення №87 будинку відключено від мережі централізованого опалення та існує рішення органу місцевого самоврядування чи рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування про надання дозволу на відключення від зазначених мереж належного їм приміщення, а тому вказані доводи відхиляються судом.
Крім того, згідно акту поставки приладу обліку теплової енергії на облік, інженером МКП «Чернівцітеплокомуненерго» Манчуленко В.І., у присутності представника абонента, відповідального за експлуатацію системи теплопостачання ФОП ОСОБА_1 , 30.10.2020 року та 25.11.2020 року взято на облік лічильник тепла за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.58).
У вказаному акті наявна примітка інженера, де вказано, що прилади, що від стояків загального користування від`єднанні та демонтовані. Стояки теплоізольовані. У квартирі змонтована горизонтальна система.
Як вбачається з робочого проекту встановлення вузла обліку споживання теплової енергії в групі житлових приміщень №87 житлового будинку по АДРЕСА_1 від 2020 року, метою цього проекту є встановлення вузла обліку теплової енергії на вводі в приміщення АДРЕСА_3 . 
У висновку робочого проекту зазначено, що по критеріям загальних умов ЗУ «Про регулювання містобудівельної діяльності» ст.32 та ЗУ від 17.01.2017 року №1817-ІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності, згідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» та з урахуванням вимог ДБН В1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ», а також наведених розрахунків, об`єкт «Встановлення вузла обліку споживання теплової енергії в групі нежитлових приміщень №87 житлового будинку по АДРЕСА_1 » відноситься до класу наслідків СС1 (а.с.59-64).
Пунктом 5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
На підставі частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 31 постанови Кабінету міністрів України №830 від 21.08.2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» передбачено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.
Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором (п.36 Правил).
Наведене свідчить, що відповідачі зобов`язані були своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати за послуги з теплопостачання.
Представник позивача у судовому засіданні вказала, що до приміщення №87 на підставі п.1 (п.4) рішення Виконавчого комітету ЧМР №637/22 від 26.09.2023 року застосовано двоставкові тарифи.
Формування, встановлення та застосування тарифів на комунальні послуги здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
У відповідності до ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін/тарифів на комунальні послуги належить до повноважень органів місцевого самоврядування.
Пунктом 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, передбачено, що ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Згідно з п.п. 47, 48, 49 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, ліцензіатам, що одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, можуть в установленому порядку встановлюватися двоставкові тарифи на теплову енергію для всіх категорій споживачів. При цьому окремо визначаються умовно-змінна та умовно-постійна частини такого тарифу.
Формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості, витрат на відшкодування втрат та відповідного річного планованого прибутку, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку.
Під час формування двоставкових тарифів на теплову енергію визначаються планована повна собівартість, витрати на відшкодування втрат і планований прибуток від ліцензованої діяльності відповідно до вимог цього Порядку та здійснюється їх розподіл на умовно-змінну та умовно-постійну частини.
Відповідно до п. 86-90 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, вартість послуг з постачання теплової енергії складається з умовно-змінної та умовно-постійної частини.
Під час розрахунку двоставкових тарифів на послуги з постачання теплової енергії визначаються планована повна собівартість та планований прибуток, що відповідають величині планованої повної собівартості та планованого прибутку у тарифі на теплову енергію, а також здійснюється їх відповідний розподіл на умовно-змінну та умовно-постійну частини.
До умовно-змінної частини двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії включаються витрати, які увійшли до умовно-змінної частини двоставкового тарифу на теплову енергію.
До умовно-постійної частини двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії включаються витрати, що увійшли до умовно-постійної частини двоставкового тарифу на теплову енергію.
Примірна форма розрахунку умовно-змінної та умовно-постійної частин витрат суб`єкта господарювання на послуги з постачання теплової енергії затверджується Мінінфраструктури.
Двоставковий тариф на послуги з постачання теплової енергії складається з: умовно-змінної частини тарифу, яка компенсує умовно-змінну частину витрат, понесених на виробництво і транспортування теплової енергії, і визначається з розрахунку на 1 Гкал теплової енергії, використаної для постачання теплової енергії, або виходячи з норми споживання, встановленої органом місцевого самоврядування, відповідно до розрахункової норми витрат теплової енергії на опалення у відповідному населеному пункті для житлових будинків, не обладнаних вузлами комерційного обліку теплової енергії; місячної абонентської плати, яка компенсує умовно-постійну частину витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, і обчислюється з урахуванням теплового навантаження об`єкта теплоспоживання на 1 Гкал/год. відповідно до нормативної величини питомого теплового навантаження системи опалення.
Згідно пп. 27-28 п. 1 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії - абонентська плата за одиницю теплового навантаження об`єктів теплоспоживання на опалення (1 Гкал/год.) як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії; умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію - абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год.) теплового навантаження об`єктів теплоспоживання як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що включаються до повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу постачання теплової енергії з урахуванням планованого прибутку.
Суд звертає увагу на те, що заборгованість відповідача нарахована за одиницю приєднаного теплового навантаження - умовно-постійної частини (абонентська плата).
Такий тариф відповідає вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та встановлений відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України №23 від 31 січня 2020 року «Про затвердження Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення».
Тарифи на послуги з централізованого теплопостачання, що надаються позивачем, та їх двоставкова структура встановлені постановою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1527 від 28.12.2017 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для потреб населення МКП «Чернівцітеплокомуненерго».
Відповідно до Рішення ВК ЧМР від 26.09.2023 року №637/22 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 16.07.2019 року №368/12 «Про затвердження форм розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, подання для їх встановлення» та встановлення МКП «Чернівцітеплокомуненерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії», вирішено внести зміни до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 16.07.2019 року №368/12, а саме доповнити п.4 такого змісту:
«4. Затвердити форми для встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії, згідно з додатками 27-28» (а.с.84-87).
Пунктом 5.2 вказаного рішення передбачено, що для категорій споживачів: «релігійні організації», «бюджетні установи, органнізоції та комунальні некомерційні підприємства» та «інші споживачі» - встановлені двоставкові тарифи.
При цьому, умовно-постійна частина тарифу (абонентська плата) сплачується щомісяця впродовж всього календарного року незалежно від показників та наявності (відсутності) лічильника тепла і покриває витрати на заробітну плату працівників, витрати на обслуговування та ремонт мереж, котельнь, обладнання, сплату податків.
Відтак, суд вважає, що відповідачі у період з 2023-2025 років, маючи активний особовий рахунок, перебуваючи у договірних відносинах з позивачем, на підставі укладеного типового індивідуального договору, зобов`язані були оплатити надані послуги, зокрема, за умовно-постійною частиною двоставкового тарифу.
Таким чином, суд робить висновок, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг, а відповідачі, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги. У разі наміру споживачів не отримувати відповідні послуги вони не позбавлені можливості у передбачений законом спосіб провести відключення приміщення від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.
Також, суд враховує положення ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента не може перевищувати 32,50 грн.
Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі.
Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року за адресою: м.Чернівці вул.Скальда Снергія, 23-25,приміщення №87 складає 1020 грн. 14 коп.
Судом також встановлено, що позивач повідомляв відповідачів про існуючу заборгованість шляхом направлення попередження (а.с.29).
Так, положеннями статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що відповідачі не виконали належним чином покладене на них зобов`язання по оплаті отриманих послуг з постачання теплової енергії, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 2358 грн. 24 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 721 грн. 70 коп., нараховані за період з жовтня 2023 року по жовтень 2025 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» задовольнити.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ), останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (код ЄДРПОУ-34519280), яке розташоване в м.Чернівці вул.Максимовича, 19-А, заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.10.2023 року по 31.10.2025 року в сумі 34408 грн. 18 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (код ЄДРПОУ-34519280) плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2022 року по 31.10.2025 року у розмірі 1020 грн. 14 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ), останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (код ЄДРПОУ-34519280) втрати від інфляційних процесів у розмірі 2358 грн. 24 коп., три відсотки річних у розмірі 721 грн. 70 коп. та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду буде складено 24.03.2026 року.

Суддя  Одовічен Я.В.