Справа № 515/1229/25
Провадження № 2-о/515/286/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Луцюка В.О.,
присяжних: Разінкіної Ю.С., Сашка М.М.,
секретар судового засідання Комерзан Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Виконавчий комітет Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2025 року заявниця ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд визнати безвісно відсутнім батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, який зник безвісті 23 квітня 2023 року поблизу населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області внаслідок артилерійських обстрілів збройних формувань російської федерації та безпосередніх зіткнень з ворогом під час бою.
Заяву мотивує тим, що її батько проходив військову службу на посаді стрільця-санітара 1 механізованого відділення – бойової машини 1 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 . 27 квітня 2023 року заявниця отримала сповіщення № 47\1416 від Військової частини НОМЕР_2 про зникнення батька безвісти при виконанні бойового завдання в околицях с.Хромове Донецької області під час артилерійського обстрілу. Більше двох років батько є безвісно відсутнім, жодної звістки заявниця про нього не отримувала та його доля їй невідома.
Батько є власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами с. Білолісся Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області: площею 6,05 га, що належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011004, виданого 05 липня 2000 року; площею 6,03 га, що належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 021001, виданого 07 травня 2003 року.
Необхідність встановлення факту визнання батька зниклим безвісті заявниці необхідно для встановлення опіки над належним йому нерухомим майном.

24 вересня 2025 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Ю. Доброва надійшло письмове заперечення на заяву, в якому останній зазначив про передчасність такої, пославшись на таке. 
У заяві заявниця посилається на обставини зникнення безвісті її батька, а на підтвердження надала до суду лише копію документа (сповіщення), яке підтверджує лише сповіщення сім`ї військовослужбовця про факт зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 в районі населеного пункту Хромове Донецької області. 
В той же час не надано заявницею будь-яких інших документів, а саме акту службового розслідування на підставі якого був встановлений факт зникнення безвісті військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , а також інших допустимих доказів про факт зникнення безвісті її батька. 
Відповідно до встановленого керівними документами порядку, на підставі проведеного службового розслідування мав бути виданий наказ командира військової частини НОМЕР_2 на підставі якого зниклий безвісті ОСОБА_3 повинен був виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . При цьому заявниця не надає до суду наказів командира військової частини НОМЕР_2 , виданих за результатами проведення службового розслідування, а також наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) щодо виведення ОСОБА_3 у розпорядження. 
Також, згідно з положеннями діючого законодавства, члени сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця, або у разі потрапляння його в полон, мають право на отримання його грошового забезпечення. Заявниця ОСОБА_1 у своїй заяві в суд нічого не повідомляє, чи зверталась вона або інші члени родини ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_2 за виплатою грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 . Крім того, право на виплату мають і батьки зниклого військовослужбовця ОСОБА_3 , а заявниця в своїй заяві до суду взагалі не зазначає про наявність батьків у ОСОБА_3 та не залучила їх до участі у справі в якості заінтересованих осіб, а рішення суду напряму вплине на права та інтереси цих осіб, через те, що у разі задоволення заяви і визнання судом ОСОБА_3 зниклим безвісті виплати грошового забезпечення членам його сім`ї припиняються.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що оголошення безвісті відсутнім її батька заявниця пов`язує із наміром взяття опіки за двома земельними ділянками, які йому належать, а тому незрозуміло, чому в якості заінтересованої особи заявниця зазначила у заяві Міністерство оборони України і як її заява вплине на інтереси Міноборони, але при цьому не зазначила інших членів родини ОСОБА_3 .
Зниклий безвісті ОСОБА_3 повинен був лише увільнений від посади та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , а тому прийняте судом рішення за результатами розгляду заяви вплине на права та обов`язки військової частини НОМЕР_2 , яка у разі такого судового рішення зобов`язана буде припинити щомісячні виплати його грошового забезпечення членам сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця.
Міноборони вважає, що заявник не врахував правові позиції Верховного Суду, які є обов`язковими при застосуванні норм права, а тому передчасно звернулась до суду із заявою про оголошення безвісті відсутнім ОСОБА_3 . 
Крім того, відсутні відомості про можливе перебування ОСОБА_3 в полоні у агресора, так до заяви не додані відомості про те, що заявниця зверталася до Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» та до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими для отримання інформації про можливе перебування її батька в полоні у агресора – російської федерації. 
Таким чином, Міноборони вважає, що звернення ОСОБА_1 до суду із заявою є передчасним і відсутні підстави (належні і допустимі докази) для задоволення її заяви, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими при застосуванні норм права (вх. №4987/25-Вх 24.09.2025). 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.
Згідно з ухвалою суду від 20 серпня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку окремого позовного провадження, справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до ухвали суду від 24 вересня 2025 року задоволено клопотання представника Міністерства оборони України Доброва Ю.І. та залучено в якості заінтересованої особи Військову частину НОМЕР_2 ; витребувано у ДП «Український національний центр розбудови миру» та у Координаційному штабі з питань поводження з військовополоненими інформацію, чи перебуває військовослужбовець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в полоні та чи включений він в Реєстр оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора, а також в списки на обмін, та чи є достеменні відомості про знаходження його в полоні; витребувано у Бахмутському РВП ГУНП в Донецькій області та у Бахмутській окружній прокуратурі Донецької обласної прокуратури інформацію щодо результатів проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023162240000517 за фактом зникнення безвісти в ході бойових дій військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.115 КК України; витребувано у Військовій частині НОМЕР_2 копію акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти стрільця-санітара 1 механізованого відділення – бойової машини 1 механізованого взводу 3 механізованої роти Військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
21 жовтня 2025 року на виконання зазначеної ухвали суду надійшли матеріали за результатами службового розслідування за фактом зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 (вх. № 5536/25-Вх 21.10.2025) та 31 жовтня 2025 року інформація від ДП «Український національний Центр розбудови миру» (вх. № ЕП-1383/25-Вх 31.10.2025).
Згідно з ухвалою суду від 12 листопада 2025 року, за клопотанням представника Військової частини НОМЕР_1 Заворотнюка І.І. до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Військову частину НОМЕР_1 .

У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належним чином та завчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи.
Від представника заявниці – адвоката Давиденка К.В. надійшла заява про слухання справи у його та заявниці відсутність, заявлені вимоги підтримали та просили про їх задоволення (вх. № 735/26-Вх 02.02.2026).
Представники заінтересованих осіб Татарбунарської міської ради та Міністерства оборони України про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників справи, які не з`явились у судове засідання.
Від представника військової частини НОМЕР_1 Козака Романа Дмитровича надійшли письмові пояснення, у яких просить здійснити розгляд справи за відсутності представника військової частини НОМЕР_1 , долучити до матеріалів справи дані пояснення. Представник у поясненнях зазначив, що у даній справі заявник просив оголосити померлим військовослужбовця ОСОБА_3 , але виходячи зі змісту заяви ОСОБА_1 , заявником не доведені обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі відповідно до статті 43 ЦК України. З огляду на вищевикладене, заява про оголошення фізичної особи є передчасною та не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Заявниця у справі є рідною донькою ОСОБА_3 , українця, громадянина України, на підтвердження чого нею надано копію свідоцтва про своє народження серії НОМЕР_3 , виданого 23 вересня 1998 року на підставі актового запису № 17 Білоліською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, відомості про батьків: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про шлюб з гр. ОСОБА_5 07 вересня 2016 року серії НОМЕР_4 , виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису № 89, на підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_6 (а.с. 5-6).
ОСОБА_3 є власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами с. Білолісся Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області: площею 6,05 га, масив № НОМЕР_5 ділянка № НОМЕР_6 , що належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011004, виданого 05 липня 2000 року на підставі рішення ХV сесії ХХІІІ скликання Білоліської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 25 квітня 2000 року № 18 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 127; площею 6,03 га, що належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 021001, виданого 07 травня 2003 року на підставі розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації Татарбунарського району Одеської області від 25 квітня 2003 року № 150/А та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7070 (а.с. 8-9).
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який діє по даний час.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_7 від 02 квітня 2023 року № 92, солдат ОСОБА_3 є таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які залучаються та беруть безпосередньо участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службовий (бойових) завдань, який прибув з  ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 71-зворот).
Заявниця отримала від Військової частини НОМЕР_2 сповіщення №47\1416 від 25 квітня 2023 року про те, що її батько стрілець-санітар 1 механізованого відділення – бойової машини 1 механізованого взводу 3 механізованої роти Військової частини НОМЕР_2 , солдат військової служби за призовом, по мобілізації, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , будучи вірним військової присязі Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойових завдань в районі с. Хромове Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок артилерійських обстрілів збройних формувань російської федерації та безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою зник безвісти. Станом на сьогоднішній день рахується зниклим безвісти за особливих обставин, проводяться пошуки свідків, які могли б спростувати чи підтвердити факт потрапляння в полон чи загибелі (а.с. 7).
26 квітня 2023 року Військовою частиною НОМЕР_2 розпочато проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти 23 квітня 2023 року, зокрема, військовослужбовця ОСОБА_3 . У ході службового розслідування встановлено, що з березня 2023 року по теперішній час, виконуючи бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 , особовий склад військової частини проводить військові оборонні та наступальні дії в районі м. Часів Яр Донецької області. 
Відповідно до усного повідомлення чергового військової частини та заступника начальника штабу встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойових завдань та безпосереднього бойового зіткнення зникли безвісти військовослужбовці, серед яких солдат ОСОБА_3 – стрілець-санітар 1 механізованого відділення – бойової машини 1 механізованого взводу 3 механізованої роти ВЧ НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 07 жовтня 1997 року, ІПН НОМЕР_7 , який був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 25 березня 2023 року, контактний номер телефону: НОМЕР_9 . Склад сім`ї: донька ОСОБА_1 , 1998 року народження, тел. НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 .
Згідно з актом службового розслідування за фактом загибелі, зникнення безвісти та поранення військовослужбовців ВЧ НОМЕР_2 від 23 квітні 2023 року, службове розслідування було завершене та вважається, що стрілець-санітар 1 механізованого відділення – бойової машини 1 механізованого взводу 3 механізованої роти ВЧ НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 23 квітня 2024 року в районі с.Хромове Бахмутського району Донецької області за особливих обставин при захисті Батьківщини, під час ведення оборонних дій в ході виконання бойових завдань при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, про що винесено наказ командира ВЧ НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_8 .
До матеріалів вказаного службового розслідування додано: рапорт тво командира ЗМР молодшого лейтенанта ОСОБА_9 від 23 квітня 2023 року про неповернення 23 квітня 2023 року з бойового завдання військовослужбовців, серед яких і ОСОБА_3 , яких вважати безвісти зниклими; наказ командира ВЧ НОМЕР_2 від 23 квітня 2023 року ОСОБА_7 № 113 про вважання безвісти зниклими військовослужбовців, які не повернулися 23 квітня 2023 року з бойового завдання, зокрема, і солдата ОСОБА_3 - стрільця-санітара 1 механізованого відділення – бойової машини 1 механізованого взводу 3 механізованої роти ВЧ НОМЕР_2 (а.с. 52-74).
04 травня 2023 року Бахмутським РВП ГУНП в Донецькій області внесені відомості про кримінальне правопорушення № 12023162240000517 за фактом зникнення безвісти в ході бойових дій військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 115 КК України. Станом на 13 серпня 2025 року ОСОБА_3 перебуває у розшуку, як особа, яка зникла безвісти. На підтвердження вказаного заявницею наданою копію листа Бахмутської окружної прокуратури Донецької обласної прокуратури від 13 серпня 2025 року вих. № 50/1-1265/ВИХ-25 та лист ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 06 серпня 2025 року вих. №133185-2025 (а.с. 12-14).
За даними ДП «Український національний Центр розбудови миру» станом на 29 жовтня 2025 року (а.с. 83) за наявною у розпорядженні підприємства інформацією відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені до Реєстру Національного інформаційного бюро (далі – НІБ), однак відомості про перебування останнього у полоні відсутні. Крім того, держава-агресор не надає інформацію про місце тримання та стан здоров`я громадян України, які перебувають у полоні держави-агресора. Станом на дату надання відповіді інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до НІБ не надходила.
З моменту зникнення ОСОБА_3 будь-якої інформації про його місцезнаходження, в тому числі про перебування останнього у полоні, не надходило.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц).
При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст.44 ЦК України.
Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.
Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», Єдиний реєстр осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, - електронна база даних, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, їх невпізнані останки, наявність чи відсутність рішення суду про визнання осіб, зниклих безвісти, безвісно відсутніми або оголошення померлими, а також інших даних, що використовуються для забезпечення обліку осіб, зниклих безвісти, з метою їх розшуку.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа, зникла безвісти за особливих обставин - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Згідно з ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі.
Заявницею надано суду належні та допустимі докази того, що починаючи з 23 квітня 2023 року, як за місцем проходження військової служби, так і в будь-яких інших місцях відсутні будь-які відомості про місцезнаходження її батька ОСОБА_3 , який безвісно зник при обставинах, що загрожували йому смертю, і всі заходи, які вживались для його розшуку, виявились безрезультатними.
Метою звернення до суду з заявою про визнання батька безвісно відсутність заявниця вказує встановлення опіки над належним йому нерухомим майном.
Відповідно до ст. 44 ЦК України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус вживає заходів для встановлення опіки над її майном.
За заявою заінтересованої особи або органу опіки та піклування нотаріус вживає заходів для встановлення опіки над майном особи, зниклої безвісти за особливих обставин, до ухвалення судом рішення про визнання такої особи безвісно відсутньою.
Заходи для встановлення опіки над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, вживаються нотаріусом шляхом проведення опису відповідного майна та призначення опікуна над таким майном.
Нотаріус вживає заходів для встановлення опіки над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, за останнім місцем проживання відповідної особи.
Опіка над майном припиняється у разі скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, а також у разі появи особи, зниклої безвісти за особливих обставин.
Оцінюючи належність, допустимість, достатність та взаємозв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням викладених обставин, за наявності обґрунтованих даних про те, що заявниці та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_3 , а вжиті заходи для встановлення його місця перебування не дали результатів, з огляду на обставини, які зумовили звернення заявниці до суду із даною заявою, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, оскільки факт його відсутності за місцем свого постійно перебування та проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.
Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.
Керуючись ст. 4, 9, 265, 293, 315-319 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Виконавчий комітет Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою – задовольнити.
Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, який зник безвісті 23 квітня 2023 року поблизу населеного пункту Хромове Бахмутського району Донецької області, внаслідок артилерійських обстрілів збройних формувань російської федерації та безпосередніх зіткнень з ворогом під час бою.
Роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 309 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 16.03.2026 р.

Суддя В.О. Луцюк
Присяжні Ю.С. Разінкіна 
М.М. Сашко