МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2026 р.  	№ 400/1617/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 

за позовом	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 	
до 	Товариста з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Вознесенське», вул. Паркова, 4/1,с-ще Єланець,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,55501,   ОСОБА_1 , вул. Максима Дія, 4,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49128, 	
про	встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, 	
ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до адміністративного суду з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Вознесенське»; 2) ОСОБА_1 , з вимогами прийняти рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі Товариства з України керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Вознесенське» Лащева Вадима Вікторовича, до погашення податкового боргу.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ТОВ «СГВП «Вознесенське», вчасно не сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання та згідно із розрахунком податкової заборгованості зі сплати податків і зборів має податковий борг у сумі 1115910,18 гривень. Зазначений податковий борг утворився в результаті несплати у строк, встановлений Податковим кодексом України, податкового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків за результатами декларування. ТОВ «СГВП «Вознесенське» вчасно не сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання та згідно із довідкою-розрахунком податкової заборгованості має 2 податковий борг у сумі 1 115 910,18 грн., в тому числі:- 1 115 910,08 грн. – податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (14060100), за період лютого 2025 року. На момент звернення контролюючого органу до суду, ТОВ "СГВП «Вознесенське» не було сплачено у добровільному порядку суму податкового боргу. З боку відповідача відсутні будь-які дії, що були б спрямовані на погашення податкового боргу, і це підтверджується матеріалами справи. Податкова вимога була вручена Відповідачу 22.04.2025 року, а відтак 241 день з дня вручення податкової вимоги настав 18.12.2025 року. Починаючи з 18.12.2025 року, в ГУ ДПС у Миколаївській області виникло право на звернення до суду з позовом про встановлення тимчасового обмеження у виїзді закордон керівника юридичної особи з урахуванням 3-місячного строку на таке звернення. Відтак, зважаючи на вищевказане, наявні підстави для застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за межі території України.
Представники відповідачів надали відзиви аналогічного змісту, пославшись на ту обставину, що Головним управління ДПС у Миколаївській області пропущений 24 годинний строк звернення до суду. Відповідно 240 календарних днів для сплати податкового боргу сплинули 18.12.2025. Разом з цим, ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося до суду із даною заявою 18.02.2026, тобто з порушенням строку, який визначено частиною другої статті 283 КАС України. Аналогічний правовий висновок щодо обчислення строків звернення із позовною заявою про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента боржника у правовому виїзді за межі території України викладено Верховним Судом у постанові від 12.09.2024 у справі N 140/26462/23 та у постанові Верховного суду від 15.01.2026 у справі № 520/19145/25 (касаційне провадження N К/990/45447/25).
Суд розглянув справу в порядку, передбаченому ст.289-2 КАС України, 20.02.2025 в порядку письмового провадження, оскільки в призначені судові засідання на 19.02.2025 та 20.02.2025 представники сторін не з`явились.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ТОВ «СГВП «Вознесенське», як юридична особа зареєстроване 31.07.2017 року та перебуває на податковому обліку в Головному управління ДПС у Миколаївської області (Вознесенська ДПІ). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, керівником ТОВ «СГВП «Вознесенське» є Лащев Вадим Вікторович (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ). З картки особового рахунку платника податків вбачається, що за ТОВ «СГВП «Вознесенське», рахується податковий борг в розмірі 1115910,18 гривень.
14.04.2025 Головним управління ДПС у Миколаївській області виставлено податкову вимогу від №0002808-1302-14/29 на адресу ТОВ «СГВП «Вознесенське» про необхідність сплати податкового боргу в розмірі 1120259 гривень.
Зазначена вимога отримана представником товариства 22.04.2025.
Станом на час звернення позивача до суду з позовної заявою, товариством податковий борг не сплачено.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом
Правовими положеннями пункту 59.1. статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу. (Статтю 87 доповнено пунктом 87.13 згідно із Законом № 1914-IX від 30.11.2021).
Згідно з пунктом 87.14 статті 87 ПК України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.
Аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.
Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.
Частиною першою статті 289-2 КАС України встановлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Наведена норма чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень: саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог. Такими підставами слід вважати об`єктивно визначені обставини, за наявності яких суб`єкт владних повноважень усвідомлює або повинен усвідомлювати факт порушення публічного інтересу, на захист якого спрямований відповідний адміністративний позов. При цьому, слід виходити з того, що строк звернення до суду не може визначатися на розсуд суб`єкта владних повноважень чи пов`язуватися з будь-якими суб`єктивними чинниками, такими як момент прийняття внутрішніх рішень чи отримання додаткових роз`яснень.
Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 120/2322/24 дійшов висновку, що норми статті 289-2 КАС України не встановлюють окремих строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку, в тому числі і за загальними строками звернення до суду.
При цьому, правові підстави для звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.
Позивач звернувся до суду з цим позовом саме на підставі положень вказаної статті, а також статті 289-2 КАС України.
Податковий орган сформував податкову вимогу від 14.04.2025 року №0002808-1302-14/29 та направив її на адресу відповідача, яка була отримана 22.04.2025 за довіреністю, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно, граничний 240-денний строк, визначений пунктом 87.13 статті 87 ПК України та частиною першою статті 289-2 КАС України для сплати податкового боргу, розпочався 23.04.2025, а завершився 18.12.2025. За таких обставин, з 19.12.2025 у контролюючого органу розпочався сплив тримісячного строку, передбаченого ч.2 ст.122 КАС України, протягом якого він мав права звернутися до суду з цими вимогами. Зазначений строк закінчується 19.03.2026. Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось з цим позовом 19.02.2026, тобто в межах тримісячного строку.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не порушені строки звернення до суду та відсутні підстав для залишення позову без розгляду.
З приводу аргументу представника відповідача про пропущення Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, то необхідно зазначити, що зазначений строк передбачений ст.283 КАС України. Разом з тим, у разі пропущення зазначеного строку, контролюючий орган не позбавлений можливості звертатися з позовною заявою в порядку ст.289-2 КАС України. Подання позовної заяви в порядку ст.289-2 КАС України, не передбачає дотримання строку 24 години від виникнення обставин, що зумовлюють звернення до суду. Саме на таке розуміння цієї процедури вказує Верховний Суд у постанові від 12.09.2024 у справі № 120/2322/24.
Відповідачі у відзивах посилаються на постанови Верховного Суду від 12.09.2024 у справі N 140/26462/23 та у постанові Верховного суду від 15.01.2026 у справі № 520/19145/25. Разом з тим, у цих справах також йшла мова про пропущення контролюючим органом саме тримісячного строку звернення до суду, не строку в 24 години. Тому, посилання відповідачів на ці правові позиції не є релевантним. 
Аналогічних висновків про необхідність дотримання тримісячного строку, з моменту спливу 240 днів після отримання податкової вимоги, зазначається у постановах Верховного Суду від 10.02.2026 у справі №160/19897/25, від 10.02.2026 у справі №320/43043/25, від 10.02.2026 у справі № 340/4813/25, від 10.02.2026 у справі № 560/14595/25, від 12.09.2024 у справі № 120/2322/24, від 12.09.2024 у справі № 140/26462/23, від 01.07.2025 у справі № 120/2450/24, від 24.07.2025 у справі № 580/11507/24, від 11.09.2025 у справі № 460/1354/25, від 13.01.2026 у справі №280/6866/25, а також багатьох інших.
Отже суд дійшов висновку, що позовна заява у цій справі подана у межах визначених законом строків.
Таким чином, відповідно до вимог ст.87 ПК України, для ухвалення рішення судом про обмеження права виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України необхідно наявність наступних умов: 1) борг, що перевищує 1 мільйон гривень; 2) вручення податкової вимоги на суму боргу більше 1 мільйона гривень; 3) сплив не менше 240 днів з моменту вручення вимоги.
У цьому випадку всі зазначені умови є в наявності, Лащев Вадим Вікторович є керівником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Вознесенське», яке не сплачує податковий борг в розмірі більше 1 мільйона гривень протягом більше ніж 240 днів з моменту вручення податкової вимоги, а тому заява контролюючого органу підлягає задоволенню. 
Позовна заява подана контролюючим органом в порядку, передбаченому ст.289-2 КАС України, строк звернення до суду, передбачений ст.122 КАС України не пропущений.
Судовий збір відшкодуванню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.289-2 КАС України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 44104027) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Вознесенське» (вул. Паркова, 4/1,с-ще Єланець,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,55501 41489779) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) задовольнити повністю. 
2. Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Вознесенське» (код ЄДРПОУ 41489779) – ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за межі України до погашення податкового боргу, або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 ПК України.
3. Відповідно до ч.3 ст.289-2 КАС України, апеляційна скарга на судове рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк із дня їх проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 20.02.2026