ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/305/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання – Чеголя Є.О.
за участю:
Підприємства «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі ТОВ - адвокат Петрова А.М.
ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» - адвокат Одринський К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» 
на рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 
по справі №916/305/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ»
до відповідачів: 
1. Підприємства «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю;
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД»
про визнання недійсним договору

суддя суду першої інстанції – Литвинова В.В. 
місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст рішення складено та підписано: 11 квітня 2025 року. 

В С Т А Н О В И В:

30.01.2025 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» до відповідача-1- Підприємства «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД», якою позивач просить 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 28 серпня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2145 та 2) застосувати наслідки визнання недійсним правочину, а саме - скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» (код ЄДРПОУ 45416531) на нежитлові будівлі за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, загальною площею 1 679,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25513151101, Номер запису (відомостей) про речове право яке підлягає скасуванню: 56446653 від 28.08.2024 року.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Обґрунтування рішення суду. 
В межах справи № 914/466/23, яка перебуває в провадженні Господарського суду Львівської області, розглядається спір про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» (тобто позивача в даній справі № 916/305/25).
Таким чином, ні Підприємство «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (відповідач-1) ні Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» (відповідач-2) не є боржником у справі про банкрутство №914/466/23, тобто укладений ними спірний договір купівлі-продажу від 28.08.2024 не підпадає під ознаки такого, який вчинений боржником у справі про банкрутство і порушує права кредиторів у справі про банкрутство.
Суд зазначив, що позивач не обґрунтував обставин, які необхідні для визнання спірного договору як фраудаторного.
Суд не встановив ознак фіктивності договору купівлі-продажу від 28.08.2024, оскільки покупець сплатив вартість придбаного нерухомого майна і зареєстрував своє право власності на придбане майно, тобто договір виконаний сторонами і майно за ним передано від продавця до покупця, про що вже зазначено вище.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів порушення його прав та інтересів, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги:
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 09 квітня 2025 року по справі № 916/305/25 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання позивача та зупинити розгляду даної судової справи до ухвалення господарським судом Львівської області рішення у справі № 914/466/23 (914/3180/24).
Скаржник зазначає, що в рамках розгляду даної судової справи, 05 березня 2025 року, представником Позивача через кабінет підсистеми «Електронний Суд» було подано відповідне Клопотання про зупинення провадження у справі, основними мотивами та обґрунтуваннями якого було перебування в провадженні господарського суду Львівської області справа №914/466/23 про банкрутство ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» (ідентифікаційний код 20005502) в рамках якої в порядку ст. 42 Кодексу, з метою захисту прав кредиторів та повернення до ліквідаційної маси Боржника майнових активів у вигляді грошових коштів у розмірі 41 392 000,00 гривень, Розпорядником майна СОКОЛ О.Ю. « 24» грудня 2024 року до господарського суду Львівської області було подано позовну заяву «про спростування майнової дії Боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів». Відповідачем по зазначеній справі є також ПІДПРИЄМСТВО «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ (ідентифікаційний код 30127924)
За період з 16.02.2023 по 22.05.2023 (під час процедури розпорядження майном) Боржником на користь «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 41 392 000,00 грн. з наступним призначенням платежів: «Повернення оплати за товар зг. рах. б/н від 01.04.22 без ПДВ». Зміст призначення платежів дає змогу однозначно та беззаперечно стверджувати, що Боржником здійснювалось задоволення вимог «ВТОРМЕТЕКСПОРТ», які виникли 01.04.2022, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство (15.02.2023) – тобто погашення конкурсних вимог у процедурі розпорядження майном. 
Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу, «мораторій на задоволення вимог кредиторів» - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію. Отже саме введення мораторію зупиняє строки виконання будь-яких грошових зобов`язань Боржника.
Скаржник зазначає про подання неналежних доказів по справі на підтвердження здійснення оплати за договором купівлі-продажу, а також порушення передбаченого строку та їх подачу.
Скаржник зазначає про встановлення пов`язаності Продавця та Покупця з метою приховання фіктивності угоди, порядку розрахунку за договором, а також очевидної неплатоспроможності Покупця. 
Позивач вважає, що Оскаржуваний договір є фраудаторним, тобто таким, що направлений на шкоду Позивачу як кредитору Відповідача 1.
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/305/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/305/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 по справі №916/305/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
12.05.2025 матеріали справи №916/305/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 по справі №916/305/25 - залишено без руху.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 по справі №916/305/25.
Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 по справі №916/305/25 на 22.07.2025 о 15:00 год.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 22.07.2025 оголошено перерву до 14.10.2025 о 16:00 год.
У судовому засіданні 14.10.2025 оголошено перерву до 02.12.2025 о 15:30 год.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 02.12.2025 оголошено перерву до 16.12.2025 о 15:30 год.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 16.12.2025 оголошено перерву до 17.02.2026о 14:00 год.
В судовому засіданні 17.02.2026 клопотання про зупинення провадження представника позивача ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» про зупинення провадження у справі залишити без розгляду (ухвала в протокольній формі).
Крім того, в судовому засіданні 17.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Підприємства «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у Формі ТОВ адвоката Петрової А.М. по відкладення розгляду справи, оскільки у представника було достатньо часу для ознайомлення з постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі 914/466/23(914/3180/24)
Також, колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, оскільки не було обґрунтовано чому вказане клопотання не подавалося до суду першої інстанції та відповідне клопотання не подавалося разом з апеляційною скаргою (ухвала в протокольній формі).
В судовому засіданні 17.02.2026 представник ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.
Представник Підприємства «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі ТОВ в судовому засіданні заперечував щодо доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші представники сторін в судове засідання не з`явились. 
Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
17.02.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду переглядає рішення Господарського суду Одеської області в межах доводів та вимог апеляційних скарг, передбачених статтею 269 ГПК України.
Фактичні обставини справи встановлені судом апеляційної інстанції.
В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/466/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» (ідентифікаційний код 20005502, далі – «Боржник/Позивач»). 
Так, ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023, в порядку встановленому Кодексом України з процедур банкрутства (далі – «Кодекс»), відкрито провадження у справі про банкрутство Боржника, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого СОКОЛА Олексія Юрійовича. 
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 припинено повноваження керівника Позивача ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» Марченко В.Г., виконання обов`язків керівника Позивача ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» покладено на Розпорядника майна – Сокол О.Ю. 
Підприємство «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі – «Відповідач 1») є кредитором у справі №914/466/23 про банкрутство Боржника. 
В порядку ст. 42 Кодексу, з метою захисту прав кредиторів та повернення до ліквідаційної маси Боржника майнових активів у вигляді грошових коштів у розмірі 41 392 000,00 гривень, Розпорядником майна СОКОЛ О.Ю. до Господарського суду Львівської області було подано позовну заяву «про спростування майнової дії Боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 41392000грн». Відповідачем по зазначеній справі є Підприємство «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код 30127924). 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13 січня 2025 року було відкрито провадження у справі № 914/466/23 (914/3180/24) за позовом Позивача до Відповідача 1, в якій зазначено, що позов надійшов до суду 25.12.2024 за вх. № 3558. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи № 914/466/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл”. В подальшому суд вирішив розглядати цю справу в загальному позовному провадженні. Наразі розгляд цієї справи по суті ухвалою від 25.03.2025 відкладено на 29.05.2025 відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень.
Позивач зазначає, що суть позовних вимог у справі № 914/466/23 (914/3180/24) за позовом Позивача до Відповідача 1 полягає в тому, що за період з 16.02.2023 по 22.05.2023 (під час процедури розпорядження майном) Боржником на користь «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 41 392 000,00 грн. з наступним призначенням платежів: «Повернення оплати за товар зг. рах. б/н від 01.04.22 без ПДВ». 
На думку позивача, зміст призначення платежів дає змогу однозначно та беззаперечно стверджувати, що Боржником здійснювалось задоволення вимог «ВТОРМЕТЕКСПОРТ», які виникли 01.04.2022, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство (15.02.2023) – тобто погашення конкурсних вимог у процедурі розпорядження майном. 
Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу, «мораторій на задоволення вимог кредиторів» - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію. Отже саме введення мораторію зупиняє строки виконання будь-яких грошових зобов`язань Боржника. Як передбачено ч.3 статті 41 Кодексу, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, серед іншого, забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.
Отже, позивач вважає, що вчинені Боржником дії щодо перерахування грошових коштів за період з 16.02.2023 по 22.05.2023 на користь «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у загальному розмірі 41 392 000,00 грн. з наступним призначенням платежів: «Повернення оплати за товар зг. рах. б/н від 01.04.22 без ПДВ» слід кваліфікувати саме як «Виконання Боржником майнових зобов`язання раніше встановленого строку», а це в свою чергу є майновою дією, вчиненою боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство» та є порушенням принципу конкурсного імунітету, як інструмента гарантування прав кожного із сукупності кредиторів, що підлягає спростуванню в судовому порядку за заявою арбітражного керуючого на підставі п. 1 ч.1 ст.42 Кодексу. 
Позивач посилається на те, що він направив на адресу «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» відповідний лист – вимогу вих.№ 56 від 17.05.2023 року про невідкладне повернення помилково перерахованих коштів на загальну суму 41 392 000,00 гривень, але така вимога не була виконана.
Позивач зазначає, що оскільки «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» не повернув кошти, то він звернувся до суду з позовом (справа № 914/466/23 (914/3180/24).
Під час апеляційного розгляду даної справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2025 у справі №914/466/23 (914/3180/24) позов ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» до Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ про спростування майнової дії боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 41392000,00 грн. – задоволено; спростовано майнову дію боржника - ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» щодо здійснення перерахування коштів на рахунок Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ у розмірі 41392000,00 грн.; стягнуто з Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ на користь ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» грошові кошти у розмірі 41392000,00 грн.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі №914/466/23(914/3180/24) рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2025 у справі №914/466/263 (914/3180/25) – залишено без змін.
Позивач посилається на те, що розпорядником майна було встановлено, що на момент звернення до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» «про спростування майнової дії Боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів» останнім було здійснено дії на відчуження основних майнових активів Відповідачу 2 (укладено Оскаржуваний договір - Договір купівлі-продажу, посвідчений 28 серпня 2024 року), що вже може призвести до унеможливлювання в подальшому виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з Відповідача 1.
Таким чином, на думку позивача, факт звернення до Господарського суду Львівської області розпорядника майна Боржника до Відповідача 1 в рамках справи про банкрутство №914/466/23 з окремою позовною заявою про оскарження майнових дій та стягнення безпідставно отриманих коштів та майбутні результати розгляду даної справи безпосередньо впливають на інтереси всіх кредиторів по справі, оскільки будуть мати вплив та обсяги майна ліквідаційної маси підприємства Боржника, за рахунок якого в тому числі будуть погашатися вимоги всіх кредиторів. 
Позивач в позовній заяві просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28.08.2024, укладений між відповідачем-1- Підприємство «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та відповідачем-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД», та застосувати наслідки недійсності. 
Матеріалами справи підтверджується, що 28.08.2024 за договором купівлі-продажу відповідач-1 - Підприємство «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю продав відповідачу-2 - Товариству з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» нерухоме майно нежитлові будівлі за адресою: м. Одеса вул. Головатого отамана, 67/69, загальною площею 1679,9 кв м за ціною 28988400грн. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2145. В договорі зазначено, що покупець попереджений про те, що майно перебуває в іпотеці у ПАТ «МТБ БАНК», який надав згоду на продаж листом від 13.08.2024 № 00/3948-0/03.
28.08.2024 зареєстровано право власності на зазначену нерухомість за відповідачем-2, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав від 03.12.2024.
Відповідач-1 надав суду докази здійснення оплати йому відповідачем-2 згідно договору купівлі-продажу від 28.08.2024 (платіжні інструкції від 10.12.2024 № 73632, 73633, 73634, 73635, 73636, 73637, 73638 на 4000000грн кожна і № 73639 на суму 988400грн (всього – 28988400грн) та банківську виписку АТ «Південний».
Отже, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» не є стороною спірного договору купівлі-продажу від 28.08.2024, тому має довести, що спірний договір порушує його права та інтереси.
Джерела права та позиція Південно – західного апеляційного господарського суду.
У статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.
Водночас варто звернути увагу на те, що Верховний Суд неодноразово вказував на те, що акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 ЦК України) є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків у розумінні статті 16 ЦК України, статті 20 Господарського кодексу України (див. постанову Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16).
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, четверта статті 202 ЦК України). Отже, встановлення взаємопогоджених дій декількох осіб, які мають єдину мету, спрямовану на набуття, зміну або припинення певних цивільних прав чи виконання певних обов`язків, є ознаками вчинення єдиного правочину такими особами. Поведінка сторін має засвідчувати єдність їх волі до настання відповідних правових наслідків. Багатосторонні правочини можуть оформлюватися договорами у письмовій формі як єдиними письмовими документами або укладатися шляхом взаємного обміну листами (повідомленнями, телеграмами), прийняттям до виконання зобов`язань чи фактичним учиненням взаємопогоджених дій, спрямованих на набуття певних прав (виконання певних обов`язків) його сторонами.
В силу приписів частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).
Щодо підстав недійсності правочину, Верховний Суд зазначає, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору, зокрема, належать: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.
Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. При кваліфікації дій як таких, що свідчать про зловживання правом, суд надає оцінку наявності негативних наслідків для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які "потерпають" від зловживання нею правом, або не перебувати); правовому статусу особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та і здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.
У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами правочину дій з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.
У разі невідповідності фраудаторного правочину загальним принципам цивільного права та його вчинення з виходом за межі цивільних прав суди можуть визначити юридичну кваліфікацію такого правочину із застосуванням загальних положень ЦК України.
Як наслідок, може бути визнаний недійсним договір, спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
Як зазначалося вище, відповідно до частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.
Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), і послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша підстава, наприклад, передбачена статтею 228 ЦК України.
Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 317/3272/16-ц, від 07.10.2020 у справі № 755/17944/18, від 24.02.2021 у справі № 757/33392/16, від 14.12.2022 у справі № 372/437/20 та від 16.10.2024 у справі № 911/3706/23.
Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.
Отже, Верховний Суд вже сформував усталену судову практику про можливість оскарження такого (фраудаторного) правочину особою (не стороною правочину), чиї майнові інтереси порушує правочин, якщо ця особа доведе, що власник майна уклав договір та відчужив за ним майно, свідомо погіршивши свій майновий стан з метою уникнення відповідальності перед кредитором, та зазначив, що належним способом захисту прав чи інтересів відповідного кредитора є повернення сторін у первісний стан, тобто відновлення ситуації, яка існувала до цього.
Правові підстави для визнання правочинів недійсними, як фраудаторних, можуть бути різними. У постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала підхід, відповідно до якого допускається кваліфікація правочину як фраудаторного у випадках:
- фіктивних правочинів (стаття 234 ЦК України);
- порушення принципу добросовісності та зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України);
- правочину, який порушує публічний порядок (частина перша та друга статті 228 ЦК України).
Водночас критеріями, для кваліфікації договору як фраудаторного є, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.
Саме ці питання і є вирішальними та необхідними для з`ясування при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності договору з настанням відповідних наслідків, адже це свідчитиме про укладення правочину внаслідок недобросовісної поведінки та зловживання цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.
Водночас слід враховувати, що кожен окремий критерій сам по собі не спричиняє фраудаторність, і вони повинні розглядатися комплексно, а презумпція правомірності правочину може бути спростована тільки вагомими доказами, які у своїй сукупності засвідчують шкідливість вчиненого правочину, вживання права на зло.
Як зазначено вище, до обставин, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору, зокрема, належать: 
- момент укладення договору; 
- контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір.
Так, колегією суддів враховуються наступні обставини:
Щодо моменту оспорюваного правочину:
25.12.2024 ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Сокола О.Ю. звернулось до господарського суду із позовом до Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ про спростування майнової дії боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 41392000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатом аналізу виписки ПАТ «МТБ Банк» про рух грошових коштів ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» за період з 01.01.2023 до 12.09.2023, розпорядник майна виявив чисельні факти порушення боржником мораторію на задоволення конкурсних вимог Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, а саме: за період з 16.02.2023 до 22.05.2023 боржник перерахував на користь відповідача грошові кошти у загальному розмірі 41 392 000,00 грн. з призначенням платежів: «Повернення оплати за товар зг. рах. б/н від 01.04.22 без ПДВ», таким чином здійснивши задоволення вимог Підприємства «Вторметекспорт», які виникли 01.04.2022, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2025 у справі №914/466/23 (914/3180/24) позов ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» до Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ про спростування майнової дії боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 41392000,00 грн. – задоволено; спростовано майнову дію боржника - ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» щодо здійснення перерахування коштів на рахунок Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ у розмірі 41392000,00 грн.; стягнуто з Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ на користь ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» грошові кошти у розмірі 41392000,00 грн.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі №914/466/23(914/3180/24) рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2025 у справі №914/466/263 (914/3180/25) – залишено без змін.
В рамках справи 914/466/23(914/3180/24) встановлено, що 17.05.2023 керівник боржника ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» В. Марченко скерував директору Підприємства «Вторметекспорт» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Трунову Г.А. лист №56 з проханням невідкладно повернути перераховані кошти на загальну суму 41 392 000,00 грн. як такі, що перераховані помилково, тому, що вони фактично погашають конкурсні кредиторські вимоги Підприємства «Вторметекспорт», які були заявлені у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Водночас, на момент звернення до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» «про спростування майнової дії Боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів» між Підприємством «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу від 28.08.2024, нежитлової будівлі за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, загальною площею 1 679,9 кв.м., що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером: 5110137600:50:002:0010, загальною площею 0,2661 га.
Отже, Підприємством «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю було здійснено дії на відчуження основних майнових активів, під час вже існування вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів.
Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності за покупцем - ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» (код 45416531) було зареєстровано в реєстрі за № 56446653 від 28 серпня 2024 року.
Щодо контрагенту, з яким боржник вчинив оспорюваний договір.
Покупцем за Договором купівлі-продажу, посвідченого 28 серпня 2024 року, який зареєстрований в реєстрі за № 2145 є ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» (код ЄДРПОУ 45416531). 
Як зауважив позивач, підприємство є досить молодим, оскільки було засновано 15.03.2024 року зі статутним капіталом у 10 000 (десять тисяч) гривень та першочергово мало назву ТОВ «БЛІКС ГРУП», яке було зареєстровано за адресою: Україна, 65012, Одеська обл., місто Одеса, Куликове поле, будинок 1. Одноособовим засновником та директором даного підприємства був ОСОБА_1 .
26.04.2024 року відбувається зміна власника та директора даного підприємства на ОСОБА_2 зі збереженням розміру статутного капіталу підприємства на рівні 10 000 (десять тисяч) гривень, але зі зміною назви підприємства на ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» і одразу адресою реєстрації на 65012, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого Отамана, будинок, 67/69, ПРИМІЩЕННЯ 23 (саме адреса нерухомого майна, яке в подальшому стало предметом договору купівлі-продажу).
Так, ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» зі статутним капіталом 10 000 грн., а також здійснення господарської діяльності чотири місяці придбає нерухоме майна вартістю майже 29 000 000 гривень, також ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» не має іншого нерухомого/рухомого майна.
Таким чином, Підприємством «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю був обізнаний про наявність вимоги Позивача про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 41392000,00 грн., передбачав можливість стягнення з нього на користь позивача коштів за рішенням суду, тобто усвідомлював негативні наслідки для себе та мав намір всупереч інтересам майбутніх кредиторів уникнути цих наслідків.
Такі дії Підприємства «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на переконання колегії суддів не можна визнати добросовісними у розумінні п. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 3 ЦК України, адже він діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорюваний договор купівлі-продажу, які порушують майнові інтереси Позивача і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника, а правова мета оспорюваного договору є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочинами.
Боржник, який укладає договір про відчуження майна під час існування грошового зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно інших кредиторів. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до суперечливої поведінки й зловживання правом (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 28.04.2021 у справі №263/161/18).
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Колегія суддів також враховує, що у постанові Західного апеляційного господарського суду від 04.04.2025 у справі №914/466/23 встановлено, що керівник боржника ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» Марченко В.Г. ухилявся від передачі розпоряднику майна відомостей про фінансове становище боржника, ухилявся від проведення інвентаризації майна боржника, вчиняв активні дії з відчуження активів боржника за сумнівними угодами, погашення вимог конкурсних кредиторів в порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів, свідомо приховав вже вчинені дії з відчуження майна боржника, які було здійснено за п`ять та два днів до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідно, не вживав заходів із збереження майна та ухилявся від надання інформації розпоряднику майна.
Таким чином, в межах справи про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» встановлено, що після відкриття провадження у справі №914/466/23, керівник боржника перешкоджав виконанню повноважень розпорядника майна, не вживав заходів щодо забезпечення збереження майна боржника та вчиняв дії, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, що мало наслідком припинення повноважень керівника та покладення виконання його обов`язків на розпорядника майна.
Отже, як встановив Західний апеляційний господарський суд у постанові від 17.12.2025 у справі №914/466/23(914/3180/24) вчинення Підприємством «Вторметекспорт» у формі ТзОВ дій щодо надіслання листа ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» з проханням про зарахування коштів, що були сплачені на виконання зобов`язань по договору комісії від 01.01.2016 як повернення помилково перерахованих, надіслання листів банківським установам про зміну призначення платежу на «Повернення помилково перерахованих коштів, Без ПДВ», а також вчинення ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та Підприємством «Вторметекспорт» у формі ТзОВ дій щодо підписання акту звірки взаєморозрахунків за період 15.02.2023– 25.05.2023 свідчить про спланованість неправомірних дій ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та Підприємством «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, як пов`язаних осіб, з метою унеможливлення повернення безпідставно одержаних коштів до ліквідаційної маси та, відповідно, унеможливлення використання таких для задоволення вимог інших кредиторів ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Враховуючи викладене, рішення суд першої інстанції про відмову у позові, ухвалене без застосування підвищеного стандарту доказування в частині встановлення усіх обставин укладеного правочину. Оскільки суттєві обставини залишилися без об`єктивної та повної оцінки, а обставини, не підтверджені належними доказами визнано безпідставно встановленими.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, посвідчений 28 серпня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2145 підлягають задоволенню.
Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечувати відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу (пункт 33.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Тобто для ефективного захисту інтересу Позивача у цій справі необхідно повернути спірне нерухоме майно у власність відповідача – 1, тобто Підприємству «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, тим самим застосувавши наслідки недійсності нікчемного договору.
Саме застосування наслідків недійсності правочину (реституція) як юридичний наслідок констатації недійсного договору є належним та ефективним способом захисту порушеного права держави в цій справі.
Колегія суддів бере до уваги, що заявляючи вимогу про скасування державної реєстрації прав відповідача-2 на спірне нерухоме майно, позивач має на меті повернути таке майно Підприємству «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.
В силу абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування державної реєстрації прав ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» на спірне нерухоме майно призведе до державної реєстрації набуття прав відповідача-1 на таке нерухоме майно
Державна реєстрація прав на майно за Підприємством «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю в результаті скасування реєстрації права ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» підтверджує повернення майна попередньому власнику.
Таким чином, позов в цій частині також підлягає задоволенню, як похідна вимога від вимоги про визнання недійсним правочину, а як окрема вимога, котра є ефективним способом захисту в спірних правовідносинах.
Встановлені колегією суддів під час апеляційного провадження обставини дають підстави для висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені матеріали справи, отже доводи апеляційної скарги знайшли свої підтвердження. 
Висновки суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.277 ГПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Згідно із ч.ч.1, 4 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення підлягає скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
В даному випадку судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний 
апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» - задовольнити.
Рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у справі №916/305/25– скасувати та прийняти нове рішення.
Позов задовольнити.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 28 серпня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2145.
Cкасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» (код ЄДРПОУ 45416531) на нежитлові будівлі за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, загальною площею 1 679,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25513151101, Номер запису (відомостей) про речове право: 56446653 від 28.08.2024 року.
Стягнути з Підприємства «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» 2422,40 грн. судового збору та 1484,40 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» 2422,40 грн. судового збору та 1484,40 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 19.02.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.