ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2026 року	справа № 380/3352/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, а саме за 2022, 2023, 2024 роки, з подальшим перерахунком пенсії із застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2023, 2024,2025 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 19.01.2026 (з дня призначення пенсії за віком) пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2023, 2024, 2025 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначив, що з 01.03.2021 ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дотриманням умов, передбачених пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII. 19.01.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV). Головне управління призначило з 19.01.2026 ОСОБА_1 пенсію за віком, однак при її обчисленні застосувало показник середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки у сумі 9118,81 грн, збільшений на коефіцієнт 1,0575, що становить 9643,14 грн. Натомість, позивач вважає, що оскільки за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV він звернувся вперше, то відбулося нове призначення пенсії, а не переведення з одного виду на інший в розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV. За таких обставин підлягав застосуванню показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2023, 2024, 2025 роки. Оскільки на дату призначення пенсії (19.01.2026) показник середньої заробітної плати за 2025 рік ще не був затверджений, то відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV мав застосовуватися наявний показник за 2022-2024 роки у розмірі 15057,09 грн з подальшим перерахунком пенсії після отримання даних за 2025 рік.
Ухвалою від 02.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком здійснено відповідно до пункту 3 статті 45 Закону № 1058-IV, з дня подання заяви, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії за 2018-2020 роки. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсійних виплат.
З 01.03.2021 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV з дотриманням умов пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII. При призначенні пенсії за вислугу років застосовано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн (Рішення № 135050007089 від 03.03.2021).
19.01.2026 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії – переведення з одного виду пенсії на інший (перехід на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV).
На підставі зазначеної заяви Головним управлінням ПФУ у Львівській області прийнято Рішення № 135050007089 від 26.01.2026, яким позивачу з 19.01.2026 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. При обчисленні пенсії за віком відповідач застосував показник середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн, збільшений на коефіцієнт збільшення 1,0575 (тобто 9643,14 грн), та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,52691, що дало середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 24367,35 грн. Розмір пенсії за віком позивача з 19.01.2026 склав 9982,76 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо застосування при обчисленні пенсії за віком показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки замість показника за три роки, що передують року звернення (2023-2025), позивач звернувся із цим позовом до суду.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі – Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Такого виду пенсій, як пенсія за вислугу років, зазначена стаття не передбачає.
Статтею 51 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Відповідно до статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають, зокрема, робітники локомотивних бригад та окремі категорії осіб, перелічених у цій статті.
Умови та порядок призначення пенсії за вислугу років визначалися Законом № 1788-ХІІ. Пункт 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV лише визначає, що розмір такої пенсії обчислюється відповідно до статей 27 та 28 цього Закону, проте підстави та порядок призначення залишаються врегульованими Законом № 1788-ХІІ.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, а при переведенні за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Однак суд звертає увагу, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеної саме за цим Законом (відповідно до статті 9 – пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника). Пенсія за вислугу років, призначена на підставі Закону № 1788-ХІІ, не є жодним із видів пенсій, передбачених статтею 9 Закону № 1058-IV.
Із цього суд робить висновок, що у випадку позивача мало місце не переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону № 1058-IV, а призначення нового виду пенсії – пенсії за віком – вперше в порядку цього Закону. Отже, положення частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV до спірних правовідносин не застосовується.
Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс Ч (Ск : К), де Зс – середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Абзацом 7 частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, яка враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, з наступним перерахунком після отримання відповідних даних.
Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком 19.01.2026, три календарні роки, що передують 2026 року звернення, – це 2023, 2024 та 2025 роки. Станом на 19.01.2026 показник середньої заробітної плати в Україні за 2025 рік затверджений не був. Тому відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV при призначенні пенсії мав застосовуватися наявний показник (за 2022-2024 роки – 15057,09 грн), з подальшим перерахунком пенсії після отримання даних за 2025 рік та затвердження показника за 2023-2025 роки.
Натомість відповідач при обчисленні пенсії за віком застосував показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки (9118,81 грн, збільшений на коефіцієнт 1,0575), що є показником, який використовувався при призначенні пенсії за вислугу років. Такі дії відповідача не відповідають вимогам частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV та порушують право позивача на отримання пенсії у повному обсязі.
Зазначена правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17, відповідно до яких при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-ХІІ, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV.
Аналогічний висновок підтверджується постановами Верховного Суду від 20.02.2025 у справі № 380/4842/24, від 31.01.2025 у справі № 200/1478/24 та від 25.03.2025 у справі № 380/3740/24, в яких Верховний Суд зазначив, що у разі призначення особі пенсії за віком згідно з положеннями Закону № 1058-IV після того, як вона вже отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, такий перехід не може вважатися «переведенням на інший вид пенсії» в розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV – це є «призначенням нового виду пенсії». У зв`язку з цим для визначення розміру пенсії за віком слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу), з якого сплачувалися страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це прямо передбачено частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 з 19.01.2026 із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, замість показника за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (з урахуванням наявних даних – за 2022-2024 роки, та подальшим перерахунком після затвердження даних за 2025 рік), є протиправними, а позовні вимоги – обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1331,20 грн. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. 
Тому судовий збір у розмірі 1331,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2023, 2024, 2025 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 19.01.2026 (з дня призначення пенсії за віком) пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2023, 2024, 2025 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.