Справа № 167/1475/25
Номер провадження 2/167/216/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

02 квітня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючої судді Шептицької Н.В.,
з участю:
секретаря судового засідання Ващук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (далі – позивач, ТОВ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

1.Короткий виклад позовних вимог.

30.12.2026 року ТОВ звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.12.2020 року ОСОБА_1 і АТ «УкрСибБанк» уклали договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №971803350000 (далі – Договір).
Позичальник, в порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконала.
30.08.2021 року був укладений договір факторингу №219, згідно якого АТ «УкрСибБанк» відступив ТОВ право вимоги до відповідача за Договором.
Загальна сума заборгованості відповідача за Договором складає 35 410,57 грн, з яких: 28 429,45 грн – заборгованість за основним боргом; 6 981,12 грн – заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, понесені при сплаті судового збору.
Позовна заява подана через систему «Електронний суд».

2.Рух справи в суді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 року, справу передано на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 25).
У зв`язку з відсутністю інформації в ЄДДР (ас 26), 20.01.2026 року на запит суду з ВОМІРМП УДМС України у Волинській області надійшла відповідь про місце реєстрації відповідача (ас 31), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної справи, згідно ч.1 ст.27 ЦПК України.
Ухвалою головуючої судді від 22.01.2026 року позовна заява була залишена без руху і ТОВ наданий строк для усунення недоліку (ас 32-34), яка була виконана позивачем 28.01.2026 року (ас 36).
Ухвалою головуючої судді від 02.02.2026 року позовна заява ТОВ була прийнята до розгляду в спрощеному позовному провадженні і призначено судове засідання з викликом сторін (ас 39-40).
Ухвалою суду від 02.03.2026 року розгляд справи відкладено (ас 46-47).

Учасники справи, які були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 48-53), в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача в позовній заяві просить про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо прийняття заочного рішення (ас 4).
Відповідач ввідзиву на позовну заяву не подала.
Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно ч.ч.1, 4 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України, на підставі ст.280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття рішення у цій справі є 02.04.2026 року - дата складення повного судового рішення.

3. Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження.

Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне.
Судом установлено, що 28.12.2020 року ОСОБА_1 і АТ «УкрСибБанк» уклали договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №971803350000, згідно умов якого:
- сума кредиту – 30 260,00 грн (п.3.1.), з яких 260,00 грн – оплата страхового платежу (п.3.3.);
- розмір ануїтентного платежу – 1 968,00 грн (п.3.6.), який повинен сплачуватися щомісячно до 25 числа (п.3.7.);
- процентна ставка за Договором – 67% річних (п.3.8.);
- за користуавння кредитним коштамит понад встановлений Договором термін – 74% річних (п.3.9.);
- строк дії ліміту кредитування – не перевищує 24 місяці (п.4.2.1.).
30.08.2021 року був укладений договір факторингу №219, згідно якого АТ «УкрСибБанк» відступив ТОВ право вимоги до відповідача за Договором.
Позичальник, в порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконала.
Загальна сума заборгованості відповідача за Договором складає 35 410,57 грн, з яких: 28 429,45 грн – заборгованість за основним боргом; 6 981,12 грн – заборгованість за відсотками.

Дані обставини підтверджуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами: актом приймання-передачі прав вимоги від 30.08.2021 року (ас 6), довідкою заборгованості ОСОБА_1 станом на 11.11.2025 року (ас 7, 8), договором факторингу №219 від 30.08.2021 року з додатками (ас 9-11, 12-14), досудовою вимогою про сплату заборгованості від 17.11.2025 року (ас 20), Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №971803350000 від 28.12.2020 року (ас 21-22), платіжним дорученням №558 від 30.08.2021 року (ас 23), реєстром боржників до договору факторингу №219 від 30.08.2021 року (ас 24).

4. Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (АТ «УкрСибБанк») за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

5. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч. 1 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 28.12.2020 року відповідач та АТ «УкрСибБанк» уклали на зазначених вище умовах.
Позивачем доведено, що відповідачу було видано кредитні кошти у розмірі 30 000, 00 гривень.
Встановлено, що відповідач належним чином взяті на себе обов`язки за Договором не виконала, чим допустила заборгованість перед позивачем в розмірі 35 410,57 грн, з яких: 28 429,45 грн – заборгованість за основним боргом; 6 981,12 грн – заборгованість за відсотками.
Надаючи оцінку сумі заборгованості, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми.
Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені.
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ заборгованість за Договором у розмірі 35 410,57  гривень.

7. Розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422, 40 грн).
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2 422, 40 гривень.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2 422, 40 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 83, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-282ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №971803350000 від 28.12.2020 року в розмірі 35 410 (тридцять п`ять тисяч чотириста десять) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок, з яких: 28 429 (двадцять вісім тисяч чотириста двадцять дев`ять) гривень 45 (сорок п`ять) копійок – заборгованість за основним боргом, 6 981 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят одну) гривню 12 (дванадцять) копійок – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум»  2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Рожищенським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою до Рожищенського районного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається відповідачем протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», місцезнаходження: 04053, місто Київ, Вознесенський узвіз, 23-А, нежитлове приміщення №35А, код ЄДРПОУ: 42024152.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту рішення суду (заочного): 02.04.2026 року.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.