ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/20143/25
категорія 108120000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Черняхівської селищної ради до Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області про визнання протиправною та скасування листа-вимоги, 

встановив:

Черняхівська селищна рада звернулася до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати п. 1,2 зобов`язальної частини листа-вимоги Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260602- 13/1927-2025 від 14.07.2025.
Як зазначено в позові, оскаржуваний лист-вимога Відповідача від 14.07.2025 року в частині її пунктів першого та другого є протиправною та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що оскаржуваний лист-вимога був направлений Позивачу за результатами проведеної Відповідачем ревізії бюджету селищної ради за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року.
Позивач вважає, що за результатами ревізії був передчасно зроблений висновок про необхідність опрацювання матеріалів ревізії, розгляду питання про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників селищної ради, які допустили виявлені порушення. Така вимога Відповідача протирічить положенням статей 136, 147-1 та 148 КЗпП України.
Протиправним, на думку Позивача, є також висновок Відповідача, викладений в пункті 2 оскаржуваного листа-вимоги, про необхідність забезпечення вжиття заходів щодо повернення бюджетних коштів шляхом зменшення обсягу бюджетних асигнувань в сумі 579 618,00 гривень, сплачених Черняхівською селищною радою. Виплата вказаних коштів була зумовлена нарахуванням заробітної плати працівникам КП "Черняхів-добробут", а тому виконання пункту 2 листа-вимоги протирічить положенням КЗпП України, Закону України "Про оплату праці" та нормативним актам щодо нарахування єдиного соціального внеску, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Ухвалою суду від 22.09.2025 року позовну після усунення недоліків прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Управління Північного офісу Держаудитслужби, направив до суду відзив, в якому проти позову заперечується і зазначається, що оскаржуваний лист-вимога у повній мірі відповідає вимогам Закону України "Про публічні закупівлі". На думку представника Відповідача, в ході проведеної ревізії були встановлені ряд порушень Позивачем вимог бюджетного законодавства щодо складання, затвердження та виконання кошторисів бюджетних установ. Так, за відсутності потреби в бюджетних асигнуваннях припиненого КП "Черняхів-добробут" Позивачем були виділені на виплату заробітної плати працівникам, які не перебували в трудових відносинах з цим підприємством, були виділені 579 618,00 грн., внаслідок чого селищному бюджету були завдані збитки на вказану суму. 
Одночасно представником Відповідача було заявлено клопотання по розгляд справи в порядку загального позовного провадження, так як розгляд справи потребує детального вивчення та дослідження матеріалів справи.

У відповіді на відзив представник Позивача зазначив про безпідставність доводів представника Відповідача, наведених у відзиві на позов, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив представник Відповідача зазначив про правомірність оскаржуваної вимоги та про безпідставність доводів Позивача, зазначених в таких запереченнях.

У письмових поясненнях представник Позивача зазначає про безпідставність доводів представника Відповідача щодо врахування при вирішенні даного спору правових висновків Верховного Суду відносно норм Закону України "Про публічні закупівлі".

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд робить висновок, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав проведення ревізій органами державного фінансового контролю фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ регулюються правовими нормами Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII ( надалі - Закон № 2939-XII) , що були чинні на день виникнення таких відносин, а не Закону України "Про публічні закупівлі".

Судом встановлено та визнається сторонами, що уповноваженими особами Відповідача в період з 31.03.2025 року по 20.06.2025 року була проведена планова ревізія бюджету Черняхівської селищної територіальної громади Житомирського району Житомирської області та окремих питань фінансово-господарської діяльності Черняхівської селищної ради за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року.
Безспірно, за приписами частина другої статті 2 Закону № 2939-XII державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.
Відповідно до вимог статті 4 цього ж Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
Правомірність призначення та проведення вказаної ревізії Позивачем не оскаржується, а тому відповідно до вимог статті 9 КАС України не є предметом судового розгляду в межах даної справи.
Судом встановлено та визнається сторонами, що за результатами проведеної ревізії уповноваженими особами Відповідача 27.06.2025 року був складений акт ревізії бюджету Черняхівської селищної територіальної громади Житомирського району Житомирської області та окремих питань фінансово-господарської діяльності Черняхівської селищної ради за період з 01.01.2020 року по 31.12.2024 року (а.с.14-74 т.1).
Згідно листа Позивача від 04.07.2025 року підписані із запереченнями перший та третій примірник вказаного акту перевірки були повернені Відповідачу.

Судом встановлено та визнається сторонами, що за результатами проведеної ревізії Відповідачем Позивачу був направлений оскаржуваний лист-вимога про усунення виявлених в ході ревізії порушень законодавства (а.с.91-93 т.1).
Суд враховує, що відповідно до вимог пункт 7 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю, до яких відноситься Відповідач, надано, окрім іншого, право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.
Як зазначено в частині 1 статті 15 Закону № 2939-XII, вимога щодо усунення виявлених порушень законодавства, яка складається за результатами інспектування, має відповідати змісту і формі адміністративного акта відповідно до вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до правомірності оскаржуваної вимоги в частині пунктів першого та другого. Правомірність інших пунктів оскаржуваної вимоги Позивачем не оскаржується.

Як зазначено в першому пункті оскаржуваної вимоги, Відповідач вимагає від Позивача "опрацювати матеріали ревізії, розглянути питання про притягнення до дисциплінарної чи матеріальної відповідальності працівників селищної ради, які допустили виявлені порушення". 
Згідно доводів Позивача, наведених у позові, вимога Відповідача в цій частині протирічить правовим нормам статті 148 КЗпП України щодо дотримання строків для застосування дисциплінарного стягнення та статті 136 КЗпП України щодо порядку покриття шкоди, заподіяної працівником.
Більш того, Позивач вважає, що Відповідач не конкретизував яких саме заходів необхідно вжити для усунення виявлених порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність.

Такі доводи Позивача в цій часині позовних вимог є безпідставними та не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Безспірно, відповідно до вимог статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, нерахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Приписами статті 136 КЗпП України визначено алгоритм дій щодо порядку покриття шкоди, заподіяної працівником. Передбачено підстави та межі покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, та порядок і підстави покриття шкоди шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду.
Тобто, зазначені правові норми наділяють роботодавця правами застосування дисциплінарних стягнень та вжиття заходів до покриття шкоди завданої працівниками.

Суд звертає увагу Позивача, що приписами пункту 15 статті 10 № 2939-XII Відповідачу надано право " порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях".
Вказана правова норма не наділяє Відповідача як орган державного фінансового контролю відповідними повноваженнями роботодавця, передбаченими приписами статті 136 та статті 148 КЗпП України.

Суд погоджується із доводами представника Позивача щодо необхідності при вирішенні даного спору врахування правових висновків, наведених в постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі №802/342/17-а.
Так, в даній постанові Верховний Суд зазначив, що проведення перевірки органом державного фінансового контролю здійснюється з метою корегування роботи підконтрольного суб`єкта та приведення його діяльності відповідно до вимог законодавства. Наслідком такої перевірки є надіслання об`єкту такої перевірки вимоги, яка містить інформацію про виявлені порушення. Одночасно, з метою коригування діяльності підприємства, у такій вимозі може бути зазначено і спосіб усунення виявлених порушень і лише у цій частині така вимога є обов`язковою до виконання. Водночас відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, здійснюється шляхом звернення до суду з окремим позовом про їх стягнення або відшкодуванням їх підприємством у добровільному порядку.
На думку Верховного Суду, вимога контролюючого органу в частині усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, є обов`язковою до виконання лише у частині, яка не передбачає можливості примусового стягнення сум завданих збитків, відшкодування яких здійснюється через суд або у добровільному порядку. Тому така вимога в частині, де зазначено конкретні суми збитків, не є рішенням, що безпосередньо породжує права та/чи обов`язки для підприємства, що було об`єктом перевірки.
За результатами касаційного перегляду судових рішень Верховний Суд дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим судові рішення підлягають скасуванню в повному обсязі, з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Суд звертає увагу, що представником Позивача невірно інтерпретовано висновки Верховного Суду в даному судовому рішенні.
Більш того, досліджені судом матеріали ревізії містять цілого ряду висновки органу фінансового контролю щодо завдання Позивачу діями працівників матеріальних збитків в результаті завищення вартості виконаних будівельних робіт на загальну суму 34672,27 грн, в тому числі: у ТОВ "НВФ "Термоуніверсал" в сумі 16 734,41 грн., ПП "Автомагістраль" в сумі 8 943,76 грн, ТОВ "Профіт Шлях" в сумі 4 163,10 грн та ВКФ "Урарту" в сумі 4 831,00 грн. та в сумі 162 742,53 грн заподіяної внаслідок оплати ТОВ "ВОЛЬТ ПОСТАЧ" та ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" завищеної вартості спожитої електричної енергії.
Вказані висновки Відповідача та вимогу в цій частині Позивачем не оскаржується.

Таким чином, Відповідач стверджуючи в першому пункті оскаржуваної вимоги щодо необхідності Позивачем "опрацювати матеріали ревізії, розглянути питання про притягнення до дисциплінарної чи матеріальної відповідальності працівників селищної ради, які допустили виявлені порушення", діяв в межах повноважень, передбачених приписами пункту 15 статті 10 № 2939-XII, та у спосіб, визначений правовими нормами вказаного Закону. 

Як зазначено в другому пункті оскаржуваної вимоги, Відповідач вимагає від Позивача "забезпечити вжиття заходів щодо повернення бюджетних коштів шляхом зменшення обсягу бюджетних асигнувань в сумі 579 618,0 гривень сплачених Черняхівською селищною радою КПКВК МБ 0116020 "Забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги" по КЕКВ 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)" за відсутності потреби в бюджетних асигнуваннях КП "Черняхів-добробут" згідно даних бухгалтерського обліку Підприємства".
Сторонами визнається розмір обсягу бюджетних асигнувань в сумі 579 618,0 гривень, які були виплачені Позивачем за відповідним КПКВК МБ 0116020 "Забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги" по КЕКВ 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)".
Суть спору зведена виключно до наявності чи відсутності правових підстав для таких бюджетних виплат.

Як стверджується в позовній заяві, вказана сума коштів це заробітна плата за жовтень місяць 2024 року та нарахована компенсація за невикористані відпустки в результаті звільнення працівникам КП "Черняхів-Добробут", яка була виплачена з відповідними нарахуваннями згідно діючого законодавства України за рахунок бюджетних асигнувань, перебували в трудових відносинах з КП «Черняхів-Добробут» до 31.10.2024 року включно, що підтверджуються наказами про звільнення даних працівників. Дані накази надавалися контролюючим органам для ознайомлення (копії наказів про звільнення з КП «Черняхів-Добробут» Черняхівської селищної ради та копії наказів про прийняття до КП «Головине-Добробут» Черняхівської селищної ради додаються).
Такі виплати, на думку представника Позивача, зумовлені звільненням працівників КП "Черняхів-Добробут" у зв`язку із реорганізацією підприємства шляхом припинення його діяльності та приєднання до КП "Головине-Добробут".
Такі доводи ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, за приписами положень статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. 
Судом встановлено та визнається сторонами, що рішенням 46 сесії УІІІ скликання Черняхівської селищної ради від 09.08.2024 року реорганізовано комунальне підприємство "Черняхів-Добробут" шляхом припинення його діяльності та приєднання до комунального підприємства "Головине-Добробут".

Судом встановлено та не заперечується матеріалами справи, що до 31.10.2024 відповідні працівники перебували у трудових відносинах з КП "Черняхів-Добробут", а тому відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України вказане підприємство як роботодавець зобов`язане виплатити звільненим працівникам належні суми за час перебування у трудових відносинах до дня звільнення. Припинення трудових відносин не звільняє бувшого роботодавця від обов`язку провести такі виплати в майбутньому. 

Аналогічне правове врегулювання визначено правовими нормами статі 24 ЗУ "Про оплату праці".
Суд погоджується із доводами, наведеними в позовній заяві, що в розумінні вимог статті 94 КЗпП України та статті 1 ЗУ "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Сторонами визнається наявність первинних документів (табель обліку робочого часу, штатний розпис, накази про прийом, звільнення, відпустки тощо) на підтвердження перебування конкретних працівників в трудових відносинах з КП "Черняхів-Добробут" в жовтні 2024 року.
Тобто до 31.10.2024 року саме КП "Черняхів-Добробут" було роботодавцем по відношенню до вказаних працівників і саме вказаний роботодавець зобов`язаний здійснити виплату заробітної плати та інші виплати, в тому числі компенсації за невикористані відпустки, вказаним працівникам при їх звільненні у зв`язку із припиненням діяльності такого підприємства.

Доводи Відповідача, які наведені в акті ревізії та в оскаржуваній частині висновку, щодо здійснення таких бюджетних асигнувань в розмірі 579 618,00 гривень протирічить вимогам пунктів 5, 6 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України та пунктам 20, 22, 29, 34 "Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 228, є безпідставними так як не містять жодних обґрунтувань з посиланням на вказані правові норми.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав у Позивача на сплату із бюджету територіальної громади коштів в сумі 579 618,0 гривень сплачених Черняхівською селищною радою за бюджетною програмою КПКВК МБ 0116020 "Забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги" по КЕКВ 2610 "Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)".
В зв`язку з цим висновок Відповідача, наведений в пункті 2 оскаржуваної вимоги щодо забезпечення вжиття заходів щодо повернення таких бюджетних коштів в сумі 579 618,0 гривен,ь не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином позовні вимоги Позивача є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

При визначенні способу судового захисту порушеного права суд враховує, що відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Одночасно суд враховує, що відповідно до положень частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист (частина перша статті 5 КАС України).

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. 
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. 
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено Відповідачем. 
З огляду на предмет спору у даній справі суд зазначає, що порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування пункту другого зобов`язальної частини листа-вимоги Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260602- 13/1927-2025 від 14.07.2025.

Одночасно суд погоджується із доводами Позивача, що зупинення операцій Позивача з бюджетними коштами з 16.07.2025 року є поважними причинними, які перешкоджали Позивачу своєчасно подати даний позов до суду, так як унеможливлювали сплату судового збору за подання такого позову.

Суд зазначає також про відсутність підстав для задоволення клопотання представника Відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Вказана адміністративна справа є справою незначної складності, так як характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Позивача в сумі 1514,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 9, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

вирішив:

Позов Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (майдан Рад,1 селище Черняхів Житомирської області, 12301, ЄДРПОУ 04344156 до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області (майдан ім.СП,Корольова, м.Житомир, 10014, ЄДРПОУ 40479560) задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт другий зобов`язальної частини листа-вимоги Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260602- 13/1927-2025 від 14.07.2025.
В задоволенні решти позовним вимог відмовити.
Судові витрати Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області в сумі 1514,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260602- 13/1927-2025 від 14.07.2025.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

01.04.26