Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Справа№200/9383/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 
до відповідача: Головного управління Національної поліції в Донецькій області
про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про:
- визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, за лютий та квітень 2022 року;
- зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду в повному обсязі за лютий та квітень 2022 року;
- визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати середнього заробітку за затримку розрахунку: за період 02.04.2022 — 19.07.2022 року за період після 19.07.2022 — відповідно до чинної редакції ст.117 КЗпП України;
- зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за зазначені періоди. Пояснення сторін.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що проходила службу у підрозділах Національної поліції України з 2018 року до 02 квітня 2022 року на посаді дільничного офіцера поліції відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.
Вказує, що додаткова винагорода за Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» була виплачена лише один раз — у березні 2022 року.
Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку із чим звернулась до суду з даним позовом.
Відповідач, не погодившись із позовними вимогами, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав наступне.
На підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 25.03.2022 № 390 «Про затвердження списків та виплату додаткової винагороди поліцейським ГУНП в Донецькій області у розмірі 30000 гривень під час дії воєнного стану», ОСОБА_1 була нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000 грн. за період з 24.02.2022 до 25.03.2022.
Оскільки позивач у період з 26.03.2022 по 02.04.2022 (день звільнення) функціональні обов`язки не виконувала та до нарядів не залучалась, додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась.
У задоволенні позову просив відмовити.
Позивач надала відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримала.
Процесуальні документи, прийняті в ході судового розгляду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків шляхом надання суду доказів сплати судового збору в повному обсязі та на належні реквізити.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 26 січня 2026 року витребувано у Головного управління Національної поліції в Донецькій області усі докази, які підтверджують факт виконання/невиконання ОСОБА_1 її безпосередніх службових обов`язків за період з 26.03.2022 по 02.04.2022, посадову інструкцію позивача за посадою, яку вона займала у вказаний період; документи про облік робочого часу позивача за вказаний період; відомості щодо відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків, перебування у відпустках, на лікуванні, тимчасовій втраті працездатності, тощо.
Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року витребувано у Головного управління Національної поліції в Донецькій області докази знищення документів, які підтверджують факт виконання/невиконання ОСОБА_1 її безпосередніх службових обов`язків за період з 26.03.2022 по 02.04.2022, посадову інструкцію позивача за посадою, яку вона займала у вказаний період; документи про облік робочого часу позивача за вказаний період; відомості щодо відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків в частині, що стосується позивача.
Ухвалою суду від 05 березня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 01.04.2022 № 159 о/с позивач звільнена зі служби в поліції за власним бажанням з 02.04.2022.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 25.03.2022 № 390 затверджені списки про виплату додаткової винагороди поліцейським ГУНП в Донецькій області у розмірі 30000 грн під час дії воєнного стану з 24.02.2022 по 25.03.2022.
Відповідно до довідки відповідача від 18.12.2025 № 689 позивачу виплачена спірна допомога у березні 2022 року у розмірі 30000 грн.
Відповідно до листа відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області від 29.01.2026 № 727/206/01-2026 надати інформацію щодо позивача за період з 26.03.2022 по 02.04.2022, а саме: посадову інструкцію, документи про облік робочого часу, відомості про відсторонення від виконання посадових обов`язків – не надається можливим.
За даними обліку ВПС УКЗ ГУНП в Донецькій області у період з 26.03.2022 по 02.04.2022 позивач на лікарняному не перебувала, у відпустці не перебувала.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з частиною 1 статті 59 вказаного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Станом час ухвалення рішення у справі воєнний стан не був скасований та продовжує свою дію.
28.02.2022 Кабінетом Міністрів України затвердженого Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова №168).
Згідно з пунктом 1 Постанови №168 (в редакції на час її прийняття 28.02.2022), на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» постановлено установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 до пункту 1 Постанови №168 були внесені зміни, а саме доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Пунктом 2 Постанови №350 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24 лютого 2022 року у поліцейських, які проходять службу у підрозділах, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01 липня 2022 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».
Пунктом 2 постанови КМУ № 754 від 01 липня 2022 року установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 червня 2022 року.
07 липня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 793, якою, зокрема:
- у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»;
- доповнено постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».
У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 передбачено, що цей нормативно-правовий акт набирає чинності з дня його опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Враховуючи вищенаведене, постанова Кабінету Міністрів України № 168 з 24 лютого 2022 року застосовується з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 793, в тому числі, в частині визначення додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».
При цьому, зміст внесених постановою КМУ № 793 змін до постанови КМУ № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість «30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
З огляду на це суд відхиляє доводи позивача про те, що Постанова № 168 не передбачає таких умов для виплати доплати, як розрахунок її розміру за фактично відпрацьований час поліцейським.
Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22, яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року залишено без змін.
Отже, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168, виплачується поліцейським, які фактично працювали та за фактично відпрацьований час.
З метою врегулювання питань нарахування та виплати додаткової винагороди та додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченої постановою КМ України № 168, за підписом Голови Національної поліції України І. Клименка розроблено Методичні рекомендації щодо виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану, передбаченої постановою КМ України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 23.03.2022 № 355-1/ВС.
Відповідно до пункту 2 розділу І Методичних рекомендацій виплата винагороди здійснюється органом, установою за місцем постійного проходження служби поліцейського, де він призначений на штатну посаду на підставі наказів такого органу, установи. Видання наказу здійснюється щомісяця не пізніше 28 числа (до завершення воєнного стану).
Згідно з пунктом 3 розділу І Методичних рекомендацій розрахунковий місячний період для виплати винагород визначається з 24 лютого по 25 березня, а в подальшому з 26-го числа поточного місяця на наступні 30 днів періоду дії воєнного стану. У разі, якщо воєнний стан у розрахунковому місячному періоді визначений у меншій кількості календарних днів, ніж розрахунковий місячний період, то розмір винагород визначається шляхом ділення їхніх місячних розмірів на кількість календарних днів, коли був воєнний стан у розрахунковому місячному періоді.
На виконання пункту 5 розділу І Методичних рекомендацій додаткова винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених в кошторисі органу, установи.
За визначенням, наведеним у пункті 1 розділу II Методичних рекомендацій додаткова винагорода встановлюється пропорційно та виплачується поліцейським за календарний період проходження служби в розрахунковому місячному періоді з урахуванням умов щодо періодів, які не враховуються до періоду, за який може бути встановлена винагорода згідно з розділом IV цих Методичних рекомендацій.
Відповідно до пункту 2 розділу II Методичних рекомендацій додаткова винагорода встановлюється, ураховуючи кількість календарних днів проходження служби, крім періодів, зазначених у пункті 1 розділу IV цих Методичних рекомендацій. Обрахунок додаткової винагороди проводиться шляхом ділення місячного розміру додаткової винагороди 30 000 на кількість календарних днів у розрахунковому місячному періоді дії воєнного стану та множення на кількість днів проходження служби за виключенням періодів, зазначених у п. 1 розділу IV.
Виходячи зі змісту пункту 3 розділу II Методичних рекомендацій для оформлення наказу про встановлення додаткової винагороди керівниками структурних підрозділів або відокремлених підрозділів органу (установи) поліції подаються списки поліцейських з пропорційно обрахованим розміром винагороди, що пропонується до встановлення.
Положеннями пункту 1 розділу IV Методичних рекомендацій передбачено, що додаткова винагорода не встановлюється поліцейським за період, зокрема, відсутності за місцем знаходження органу (підрозділу), закладу, установи з незаконних причин.
Відповідно до Наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 затверджені Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі – Порядок № 260).
Відповідно до п. 8 Розділу І Проядку № 260 ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується.
Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
Суд зазначає, що доказів видачі вказаного вище наказу щодо припинення позивачу виплати грошового забезпечення за період з 26.03.2022 по 02.04.2022 матеріали справи не містять.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 204-р від 06.03.2022 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком.
Відповідно до вказаного вище Переліку Програма «єПідтримка» поширюється на Донецьку область.
За таких обставин судом в ході судового розгляду судом не встановлені, а відповідачем не доведені обставини щодо невиконання позивачем своїх посадових обов`язків за період з 26.03.2022 по 02.04.2022.
Як встановлено судом з листа відповідача від 18.02.2022 № 248/18/01-2025 накази про виплату позивачу спірної додаткової винагороди за період з 26.03.2022 по 02.04.2022 до УФЗБО ГУНП в Донецькій області не надходили.
З наведеного суд доходить до висновку, що наказ про виплату спірної винагороди за період з 26.03.2022 по 02.04.2022 відносно позивача не видавався.
Враховуючи викладене, відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу спірної винагороди за період з 26.03.2022 по 02.04.2022.
Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
За частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.
За частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
За частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.
Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.
Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору. Отже, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення. Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця. Відтак Велика Палата підсумувала, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення.
Суд зазначає, що спірні правовідносини виникнуть після фактичного розрахунку відповідача з позивачем на виконання рішення суду у цій справі, а також у разі, якщо відповідач самостійно не здійснить виплату середнього заробітку позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, та порушить право позивача на таку виплату.
За таких обставин є передчасними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.
Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Позивач звільнена від сплати судового збору в межах задоволених позовних вимог на підставі п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
В задоволенні позовних вимог, за які сплачений судовий збір – відмовлено.
Враховуючи викладене, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 ««Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 26.03.2022 по 02.04.2022.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 85302, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7, код ЄДРПОУ 40109058) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) додаткову грошову винагороду в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 ««Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 26.03.2022 по 02.04.2022.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Повний текст рішення складено та підписано 05 березня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя В.В. Олішевська