П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/17678/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа Володимир Анатолійович 
Суддя-доповідач - Боровицький О. А. 
20 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Ватаманюка Р.В.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Інвест» на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Інвест» до Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Інвест" є гірничовидобувним підприємством, яке має спеціальний дозвіл № 3555 від 09.12.2004 на видобування та розробку Маславського родовища корисних копалин.
З метою надрокористування позивач використовує земельну ділянку кадастровий номер 1821184300:05:001:0109, надану на підставі договору оренди землі від 11.06.2009, площею 2,8034 га, з терміном дії до 22.12.2024.
Листом-повідомленням від 25.07.2024 позивач звернувся до Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області з клопотанням про поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом укладання додаткової угоди до договору. До листа додав проект додаткової угоди.
29.08.2024 Хорошівська селищна рада прийняла рішення № 1944, яким вирішила зокрема:
2. "Поновити ТОВ «НАДРА ІНВЕСТ», код ЄДРПОУ 33093694, договір оренди земельної ділянки, площею 2,8034 га, кадастровий номер 1821184300:05:001:0109, цільове призначення - 11.01 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, яка знаходиться на території Дашинського старостинського округу Житомирського району Житомирської області, шляхом укладання нового договору, терміном на 5 років з урахуванням щорічної індексації орендної плати згідно визначених коефіцієнтів.";
3. "Установити ТОВ "Надра Інвест" річну орендну плату в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 295 769 грн 51 коп (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять грн 51 коп) в рік".
Не погоджуючись із вказаним рішенням у зазначеній частині, а саме визначення ТОВ "Надра Інвест" 5 річного терміну оренди земельної ділянки та встановлення річної орендної плати в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 295 769 грн 51 коп., позивач звернувся до суду з даним позовом.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон - №280/97-ВР).
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Положеннями статті 25 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Статтею 59 Закону №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до пунктів "а" - "в" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Аналогічна правова норма закріплена статтею 12 Земельного кодексу України.
Порядок передачі в оренду земельних ділянок врегульовано статтею 124 Земельного кодексу України. Так, згідно частини 1 вказаної статті, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного кодексу України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно з частиною 4 вищезазначеної статті, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
При цьому, відповідно до вимог статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
За приписами статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019 № 340-IX після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» встановлює алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та передбачає певні правові запобіжники для захисту орендаря від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.
При цьому імперативна норма частини 4 статті 33 зазначеного Закону (у редакції на момент звернення із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди) передбачає, що при укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін; у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Таким чином, саме орган місцевого самоврядування уповноважений визначати істотні умови такої оренди, а за відсутності такого рішення істотні умови не можуть бути визначені судом або орендарем одноособово в позовній заяві (подібні висновки наведено у постанові Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 902/453/23).
Суд звертає увагу, що переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк (стаття 33 Закону України «Про оренду землі») потрібно відрізняти від поновлення договору оренди землі (стаття 126-1 ЗК України).
Поновлення договору передбачає продовження договірних відносин після закінчення строку договору оренди землі, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою та відсутні заперечення орендодавця протягом одного місяця. Цей договір поновлюється на той же строк і на тих самих умовах, що були у ньому передбачені.
А переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк передбачає можливість установлення інших, відмінних від існуючих, умов за домовленістю сторін, тобто стосується укладення нового договору оренди землі на новий строк і з новими умовами.
Тобто, за змістом приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» умовою продовження орендних правовідносин є укладення сторонами договору в новій редакції, проект якого орендар надсилає орендодавцю разом з повідомленням про укладення договору оренди землі на новий строк.
Згідно з абзацом 4 розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі", правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Відповідно до частини першої статті 126-1 Земельного кодексу України, умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.
За змістом абзацу 2 частини 4 статті 66 Земельного кодексу України, земельні ділянки усіх форм власності та категорій надаються у користування власникам спеціальних дозволів на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислову розробку родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) на видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення шляхом встановлення земельних сервітутів згідно з межами ділянок надр та строками дії відповідних спеціальних дозволів на користування надрами, а також за межами таких ділянок надр для будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності (з автоматичним продовженням строку дії земельного сервітуту в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами). Встановлення земельних сервітутів для зазначених цілей здійснюється без зміни цільового призначення таких земельних ділянок, крім земель природно-заповідного фонду, оздоровчого призначення, рекреаційного призначення, історико-культурного призначення.
Суд зауважує, що без волевиявлення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у користування, неможливе укладення нового договору оренди землі на змінених умовах.
Суд не може підміняти інший орган державної виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідного органу.
У позовній заяві позивач зазначає, що рішення Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 29.08.2024 №1943, від 23.10.2024 №2042 порушують права та законний інтерес ТОВ "Надра Інвест" щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 1821184300:05:001:0109. З огляду на незазначення строку оскарження у тексті рішення, ці акти були оскаржені в адміністративному порядку згідно з законом. Відповідь на скаргу вих.№ 11 від 14.05.2025 не надано. Вищевказане свідчить про порушення процедурних гарантій відповідачем та наявність матеріально-правових підстав для: визнання рішення протиправним; скасування його в частині, що обмежує права позивача на продовження користування землею для потреб надрокористування.
Суд при цьому зазначає, що ТОВ «Надра Інвест» зверталося до господарського суду Житомирської області з позовом до Хорошівської селищної ради, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області №1943 від 29.08.2024 в частині визначення ТОВ "Надра Інвест" 5-річного терміну оренди земельної ділянки та встановлення ТОВ "Надра Інвест" річної орендної плати в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 295769,51 грн в рік; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 11.06.2009 у наведеній позивачем редакції.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 08.05.2025 по справі № 906/1220/24, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 і постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.09.2025, у задоволенні позову відмовлено.
У межах розгляду справи № 906/1220/24 суди встановили, що орендодавець (Хорошівська селищна рада) мав на меті намір змінити істотні умови договору в частині збільшення розміру орендної плати та зменшення строку дії договору, що є його законним правом, а орендар (ТОВ "Надра Інвест") з такими умовами не погодився.
У справі, що розглядається, за встановлених обставин укладення договору оренди землі від 11.06.2009 на 15 років, позивач, реалізовуючи своє переважне право, звернувся до відповідача з листом та додав проект додаткової угоди, в якій самостійно без погодження з орендодавцем визначив строк продовження договору оренди в бік збільшення (на 20 років), а також за встановлених обставин не досягнення між сторонами домовленості щодо істотних умов договору (розміру орендної плати та строку договору), суди дійшли обґрунтованого висновку, що переважне право позивача як орендаря на укладання договору оренди землі припинилося, а відтак відсутні і правові підстави для задоволення вимоги про укладення договору оренди землі від 11.06.2009, щодо земельної ділянки площею 2,8034 га з кадастровим номером 1821184300:05:001:0109, на новий строк.
Також суди зауважили, що рішення Хорошівської сільської ради №1943 від 29.08.2024 в частині строку оренди та розміру орендної плати є вираженням волі орендодавця щодо визначеного останнім змісту подальших договірних відносин сторін і свідчить про недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору та, як наслідок, - про припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк. Подальші дії сторін, здійснені в результаті прийняття оскаржуваного рішення, вказують на вчинення сторонами дій, спрямованих на укладення договору оренди землі на загальних підставах, що є окремим предметом судового розгляду у господарській справі №906/1071/24 між тими ж сторонами. Тобто, вказане рішення Хорошівської селищної ради в частині строку оренди та розміру орендної плати підлягає оцінці саме в контексті укладення нового договору оренди між сторонами, після припинення переважного права позивача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Хорошівської сільської ради №1943 від 29.08.2024 в частині строку оренди та розміру орендної плати.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи встановлення судовим рішенням у господарській справі № 906/1220/24, яке набрало законної сили, відсутності досягнення між ТОВ "Надра Інвест" та Хорошівською сільською радою домовленості щодо істотних умов договору (розміру орендної плати та строку договору), припинення переважного права позивача як орендаря на укладання договору оренди земельної ділянки площею 2,8034 га з кадастровим номером 1821184300:05:001:0109 на новий строк, як наслідок непорушення прав позивача рішенням Хорошівської сільської ради №1943 від 29.08.2024 в частині строку оренди та розміру орендної плати, у межах даної справи суд ці обставини додатково не досліджує.
Наведений факт не позбавляє позивача права в загальному порядку, визначеному Земельним кодексом України та Кодексу України "Про надра", звернутися до Хорошівської селищної ради з метою отримання в користування земельної ділянки з кадастровим номером 1821184300:05:001:0109, у зв`язку з наявністю спеціального дозволу на користування надрами для промислової розробки Маславського родовища гранітів.
Стосовно посилань позивача на недотримання відповідачем положень Закону України "Про адміністративну процедуру" у частині ненадання відповіді на його скаргу вих.№11 від 14.05.2025 на рішення Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 29.08.2024 №1943, то суд зазначає, що це не може бути самостійною підставою для скасування такого рішення.
При цьому суд зауважує, що зміни до статті 2 Закону України "Про оренду землі" в частині застосування Закону України "Про адміністративну процедуру" при вчиненні процедурних дій, прийняття процедурних рішень у сфері оренди землі набули чинності вже після прийняття Хорошівською селищною радою спірного рішення від 29.08.2024 №1943, а саме - 08.11.2024.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводі, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Інвест» залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Ватаманюк Р.В.    Курко О. П.