РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14.04.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/128/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Поп`юк Я. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, у якій
позивач — ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕЛЬПЛАСТ-ЛЬВІВ",
відповідач — ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача — ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "РОСА-ІФ", 
про стягнення 910 577,02 грн заборгованості за договором купівлі-продажу № 120325/006 від 12.03.2025 та договорами поруки № 03/03, № 03/04 від 12.03.2025, з яких 641 503,68 грн — борг за отриманий товар, 9 662,37 грн — інфляційні втрати, 6 274,43 грн — 3 % річних, 64 835,81 грн — пеня, 128 300,73 грн — штраф (20 % від суми боргу), 60 000 грн — штраф за договорами поруки,
за участю представника позивача Даниліва С. В.,
інші учасники справи не з`явились,
ухвалив таке рішення.

1. Предмет позову.
1.1. Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача 910 577,02 грн, з яких 641 503,68 грн - заборгованість за договором купівлі-продажу № 120325/006 від 12.03.2025 (основний борг), 9 662,37 грн - інфляційні втрати, 6 274,43 грн - 3 % річних, 64 835,81 грн - пеня, 128 300,73 грн - штраф (20 % згідно з договором купівлі-продажу) та 60 000 грн - штраф за договорами поруки № 03/03, № 03/04 від 12.03.2025.
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
2.1. Згідно з ухвалою від 10.02.2026 суд відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
2.2. Повідомлення про розгляд справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу. За приписами ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами; у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У відповідача відсутній електронний кабінет, тому ухвала про відкриття провадження у справі та всі інші процесуальні документи надсилались в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення за його місцезнаходженням, яке вказане у позовній заяві і визначене у витязі з ЄДДР від 04.02.2026. Надсилання ухвал підтверджується відтиском штампу вихідної кореспонденції на їх звороті та сформованими списками розсилки.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
На адресу суду повернулося поштове відправлення R068062145777 із відміткою органу поштового зв`язку "закінчення встановленого терміну зберігання".
Здійснюючи аналіз ст. 242 ГПК України, а також п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 № 270, КГС ВС сформулював висновок про те, що у разі направлення судом ухвали про вчинення відповідної процесуальної дії або судового рішення рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (постанови КГС ВС від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі № 909/2584/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 17.10.2023 у справі № 910/2635/23).
В постанові КГС від 19.11.2024 у справі № 758/1436/21 зазначено, що Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (такий висновок міститься у постанові ВП ВС від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 та постановах ВС від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 у справі № 904/853/23).
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та оприлюднюються в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Отже, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд цієї справи.
2.3. Участь сторін у судових засіданнях.
Відповідач в судові засідання не з`являвся; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання відповідача за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
2.4. Подання заяв по суті справи. 
Суд в ухвалі про відкриття провадження встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.
Відповідач відзив на позов не подав.
А тому згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
3. Зміст заяв по суті справи.
3.1. Позовна заява від 30.01.2026 (вх. №944/26 від 03.02.2026).
Підставами позову є обставини неналежного виконання Приватним підприємством "РОСА-ІФ" зобов`язань за договором купівлі-продажу № 120325/006 від 12.03.2025, за яким позивач поставив товар, однак оплату отримав не в повному обсязі. Оскільки відповідач виступив поручителем виконання грошових зобов`язань ПП "РОСА-ІФ" на підставі договорів поруки від 15.09.2025 та від 03.10.2025, позивач заявив вимогу до поручителя. Внаслідок порушення строків розрахунків на підставі ст. 625 ЦК України та відповідно до умов вказаних договорів позивач нарахував інфляційні втрати, 3 % річних, пеню, штраф у розмірі 20 % за договором купівлі-продажу, а також штрафи згідно з умовами договорів поруки. Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги приписами ст. 526, 530, 543, 553, 554, 625, 692 ЦК України.
4. Обставини справи, оцінка доказів.
Заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.
4.1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ельпласт-Львів" як продавцем та Приватним підприємством "РОСА-ІФ" як покупцем 12.03.2025 укладено договір купівлі-продажу № 120325/006 (далі - Договір).
Умови Договору такі.
п. 1.1. Продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар на умовах цього договору та оплатити його вартість.
п. 3.1. Порядок оплати: 100% попередня оплата (аванс) на р/р ПРОДАВЦЯ за ту кількість товару, яку планує придбати Покупець. Продавець має право відтермінувати оплату за Товар терміном на чотирнадцять календарних днів із дня поставки Товару.
п. 8.1. За недотримання покупцем вимог п. 3.1. Договору щодо строку оплати за товар, він зобов`язується сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, при цьому Сторони домовились, що пеня яка передбачена цим пунктом договору нараховується без обмеження будь-яким строком давності, але в будь-якому випадку не більше, як за три роки із дня коли настало право на її нарахування.
п. 10.3. У разі прострочення оплати за товар більше двох місяців Покупець оплачує на користь продавця, понад суму пені та інших нарахувань (інфляційних, річних і збитків) - штраф в розмірі 20 % від ціни договору або за вибором продавця, від вартості відпущеного, але неоплаченого товару.
4.2. На виконання умов договору позивач поставив, а покупець ПП "РОСА-ІФ" прийняв товар згідно видатковими накладними та виставленими рахунками на оплату:
видаткова накладна № 724 від 19.03.2025 на суму 14 024,88 грн (рахунок № 1306 від 18.03.2025);
видаткова накладна № 725 від 19.03.2025 на суму 119 680,80 грн (рахунок № 1305 від 18.03.2025);
видаткова накладна № 726 від 19.03.2025 на суму 223 784,06 грн (рахунок № 1281 від 17.03.2025);
видаткова накладна № 948 від 04.04.2025 на суму 730 778,60 грн;
видаткова накладна № 952 від 04.04.2025 на суму 13 437,51 грн;
видаткова накладна № 958 від 07.04.2025 на суму 479 954,51 грн;
видаткова накладна № 1602 від 27.05.2025 на суму 137 596,03 грн (рахунок № 2675 від 26.05.2025);
видаткова накладна № 1846 від 12.06.2025 на суму 114 821,62 грн (рахунок № 2982 від 10.06.2025);
видаткова накладна № 1847 від 12.06.2025 на суму 78 400,02 грн (рахунок № 2983 від 10.06.2025);
видаткова накладна № 1848 від 12.06.2025 на суму 328 542,17 грн (рахунок № 2979 від 10.06.2025);
видаткова накладна № 1866 від 12.06.2025 на суму 3 121,20 грн (рахунок № 2979 від 10.06.2025);
видаткова накладна № 2802 від 07.08.2025 на суму 72 780,86 грн (рахунок № 4329 від 06.08.2025);
видаткова накладна № 2804 від 07.08.2025 на суму 102 300,00 грн (рахунок № 4329 від 06.08.2025);
видаткова накладна № 3418 від 17.09.2025 на суму 205 250,88 грн (рахунок № 5070 від 11.09.2025);
видаткова накладна № 3419 від 17.09.2025 на суму 4 406,40 грн (рахунок № 5124 від 15.09.2025);
видаткова накладна № 3496 від 19.09.2025 на суму 4 743,00 грн;
видаткова накладна № 3671 від 01.10.2025 на суму 111 003,84 грн.
ПП "РОСА-ІФ" за отриманий товар розрахувалось частково, не оплачено товар на суму 641 503,68 грн.
4.3. Між позивачем та ОСОБА_2 укладено договори поруки від 15.09.2025 та 03.10.2025.
Умови договорів поруки такі.
Відповідно до Договору поруки від 15.09.2025 Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання грошових зобов`язань ПП "РОСА-ІФ" (надалі - Боржник), яке виникло внаслідок продажу Товарів згідно з Договором купівлі-продажу № 120325/006 від 12.03.2025 та видаткових накладних № 1846 від 12.06.2025; № 1848 від 12.06.2025; № 2804 від 07.08.2025; у Боржника виник обов`язок оплатити на користь Кредитора 545 663,79 грн суми боргу за поставлений, але не оплачений Товар. Із вище зазначеними правочинами та документами, на підставі яких у Боржника виникають відповідні права і обов`язки перед Кредитором, Поручитель ознайомлений (п. 1.1.).
Відповідно до Договору поруки від 03.10.2025 Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання грошових зобов`язань ПП "РОСА-ІФ" (надалі - Боржник), яке виникло внаслідок продажу Товарів згідно з Договором купівлі-продажу № 120325/006 від 12.03.2025 та Видаткової накладної № 3671 від 01.10.2025; у Боржника виник обов`язок оплатити на користь Кредитора 111 033,84 грн суми боргу за поставлений, але не оплачений Товар. Із вище зазначеними правочинами та документами, на підставі яких у Боржника виникають відповідні права і обов`язки перед Кредитором, Поручитель ознайомлений.
Аналогічними в обох договорах поруки є такі умови (п. 1.1.).
п. 1.2. У випадку порушення Боржником своїх зобов`язань перед Кредитором, які перераховані у п. 1.1. цього договору, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором, як солідарні боржники.
п. 1.3. Кредитор також має право вимагати від кожного окремо Поручителя чи Боржника виконання зобов`язання, передбаченого п. 1.1. цього договору.
п. 3.1. У разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, Поручитель зобов`язаний самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора в 7-денний строк із дня отримання такої вимоги.
п. 3.5. У разі невиконання вимог Кредитора в строки, які визначені цим договором, Кредитор має право вимагати від Поручителя оплату штрафу в сумі 30 000 грн.
п. 4.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 2050 року, але в будь-якому випадку до моменту припинення поруки.
4.4. Позивач 30.12.2025 направив на адреси боржника та поручителя письмові вимоги про сплату боргу (номери поштових відправлень 7900500315020, 790050035012), які були залишені без реагування та задоволення.
5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
5.1. При вирішенні спору суд керується приписами ГК України, які були чинні на час існування спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України). 
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст.712 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до наведеного укладений між ТОВ "Ельпласт-Львів" та ПП "РОСА-ІФ" Договір є договором поставки.
5.2. На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання (ст. 173, 174 ГК України).
В ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як передбачено в ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
5.3. За приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Суд встановив, що покупець ПП "РОСА-ІФ" порушив зобов`язання щодо оплати поставленого товару на суму 641 503,68 грн. 
5.4. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За прострочення оплати товару позивач нарахував інфляційні втрати в розмірі 9 662,37 грн та 6 274,43 грн 3 % річних.
Суд перевірив правильність розрахунків позивача і встановив, що розрахунки зроблено арифметично і методологічно правильно.
5.5. За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України). Згідно зі ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Як передбачено ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).
Відповідно до договорів поруки від 15.09.2025 та від 03.10.2025 ОСОБА_2 є поручителем виконання зобов`язань ПП "РОСА-ІФ" за Договором. Умовами договорів поруки передбачено солідарну відповідальність боржника і поручителя (п. 1.2).
У разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, Поручитель зобов`язаний самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора в 7-денний строк із дня отримання такої вимоги (п. 3.1.)
5.6. За приписами ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. В ч. 4 ст. 231 ГК України визначено, що санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.
ЦК України також передбачає сплату неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання в розмірі, встановленому договором (ст. 549, 551). Позивач за прострочення виконання зобов`язання нарахував пеню у сумі 64 835,81 грн, штраф за договорами поруки в сумі 60 000 грн, а також згідно з п. 10.3 Договору штраф у розмірі 20 % від суми боргу, що становить 128 300,73 грн.
Суд перевірив розрахунки і встановив, що вони є арифметично та методологічно правильними.
5.7. Водночас суд враховує те, що завданням неустойки є стимулювання боржника до виконання зобов`язання. Вона має компенсаційний, а не каральний характер і не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника або джерело отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (аналогічний висновок викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013). Відповідно до ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо вони надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому закон не вимагає обов`язкової наявності одночасно всіх умов для зменшення неустойки, достатньою може бути наявність лише однієї з них (постанови Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 467/1346/15-ц, від 26.09.2018 у справі № 752/15421/17).
Як зазначила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, вирішення питання про зменшення неустойки є дискреційним повноваженням суду, яке реалізується з огляду на конкретні обставини справи за внутрішнім переконанням відповідно до ст. 86 ГПК України (постанова від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22).
Суд вбачає наявність підстав для зменшення штрафу з урахуванням того, що стягнення інфляційних втрат та 3% річних за своєю правовою природою є компенсацією майнових втрат кредитора, які не потребують доказування. Такі втрати позивач визначив в розмірі 9 662,37 грн інфляційних та 6 274,43 грн річних. Доказів наявності більшого розміру збитків позивач не надавав. Позивач не вказував, що несвоєчасна оплата товару завдала йому значних майнових збитків чи призвела до безповоротних негативних наслідків для його господарської діяльності. 
За прострочення виконання зобов`язання позивач нарахував пеню в розмірі 64 835,81 грн. Також застосовано штраф за договором купівлі-продажу в розмірі 128 300,73 грн та штраф за договорами поруки на суму 60 000 грн, загалом 188 300,73 грн, що становить майже 30 % від загальної суми основного боргу (641 503,68 грн). 
Такий розмір санкцій є надмірно великим порівняно зі збитками кредитора та співвідношенням до суми простроченого зобов`язання, є вочевидь непропорційним до наслідків правопорушення. Стягнення санкцій у повному обсязі втрачає свій компенсаційний характер, перетворюючись на міру покарання (каральну санкцію) та джерело невиправданого збагачення кредитора, що істотно порушує баланс майнових інтересів сторін.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зменшення розміру штрафу за договором купівлі-продажу на 50 % — до 64 150,37 грн, а також зменшення розміру штрафів за договорами поруки на 50 % — до 30 000,00 грн.
6. Висновок суду.
6.1. Враховуючи викладене, позов належить задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 816 426,66 грн, з яких 641 503,68 грн — борг за отриманий товар, 9 662,37 грн — інфляційні втрати, 6 274,43 грн — 3 % річних, 64 835,81 грн — пеня, 64 150,37 грн — штраф (20 % від суми боргу), 30 000 грн — штраф за договорами поруки; у стягненні 94 150,36 грн штрафу належить відмовити.
7. Судові витрати.
7.1. Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
7.2. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 13 658,66 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 30.01.2026 № 139. 
Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
7.3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Між ТОВ "Ельпласт-Львів" (Замовник) та Адвокатським об`єднанням "ДЕ ЛЕКС" було укладено договір про надання юридичних (адвокатських) послуг від 22.12.2025. 
Згідно з п. 1.1 цього договору до обсягу робіт входить: попереднє опрацювання матеріалів; аналіз законодавства та судової практики; надання консультацій Замовнику; вибір та формування правової позиції; підготовка на направлення вимоги/претензії; підготовка позову з додатками; представництво інтересів Замовника в суді тощо.
В п. 3.1 договору сторони погодили фіксований розмір гонорару. Зокрема, за надання правничих послуг в суді першої інстанції Замовник сплачує гонорар у фіксованому розмірі, що становить 40 000 грн. 
Представництво інтересів позивача у справі здійснював адвокат Данілін Сергій Володимирович, повноваження якого підтверджені ордером серії ВС № 1434034 від 27.01.2026. 
Сторони підписали Акт наданих послуг від 03.04.2026, згідно з яким адвокат виконав передбачені договором послуги, зокрема підготовку позову, направлення вимоги, представництво інтересів Замовника в суді; загальна вартість наданих послуг за актом становить 40 000 грн. 
Вирішуючи питання про стягнення вказаних витрат, суд враховує те, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (постанова ВП ВС від 15.06.2021 у справі №904/5726/19). В постанові ВП ВС від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 викладено правовий висновок про те, що суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Оцінюючи заявлену суму на предмет відповідності вказаним критеріям, суд враховує такі обставини.
Складність справи. Справа відноситься до категорії справ незначної складності (стягнення заборгованості за договором). Спірні правовідносини є типовими, судова практика сталою. Підготовка процесуальних документів не вимагала від адвоката аналізу складних правових проблем.
Обсяг наданих послуг. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача брав участь у 4-х судових засіданнях. Однак всі засідання проводились в режимі відеоконференції, що виключало витрати часу на дорогу до суду. Час судових засідань у зв`язку з неявкою відповідача був незначним.
Поведінка сторін. Відповідач не висував категоричних заперечень проти позову та не подавав відзиву, що спрощувало роботу представника позивача (оскільки не вимагало підготовки відповіді на відзив та додаткового аналізу правових аргументів сторони відповідача).
Пропорційність. З урахуванням викладеного, для типової справи без участі відповідача такий розмір витрат є завищеним і не відповідає критерію розумної необхідності.
Тому суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, який належить покласти на відповідача, потрібно зменшити на 50 % та стягнути з відповідача в користь позивача 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
7.4. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 33 658,66 грн судових витрат, з яких 13 658, 66 грн - судовий збір, 20 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ТКАЧУКА ЮРІЯ ПЕТРОВИЧА ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕЛЬПЛАСТ-ЛЬВІВ" (81500, Львівська обл., Львівський р-н, місто Городок, вул. Героїв УПА, будинок 4, ідентифікаційний код 23957545) 816 426,66 грн (вісімсот шістнадцять тисяч чотириста двадцять шість гривень шістдесят шість копійок) заборгованості за договором купівлі-продажу № 120325/006 від 12.03.2025 та договорами поруки № 03/03, № 03/04 від 12.03.2025, з яких 641 503,68 грн — борг за отриманий товар, 9 662,37 грн — інфляційні втрати, 6 274,43 грн — 3 % річних, 64 835,81 грн — пеня, 64 150,37 грн — штраф (20 % від суми боргу), 30 000 грн — штраф за договорами поруки, а також 23 658,66 грн (двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят вісім гривень шістдесят шість копійок) судових витрат, з яких 13 658, 66 грн - судовий збір, 20 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Відмовити в позові в частині стягнення 94 150,36 грн штрафу.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23.04.2026.

Суддя О. В. Малєєва