РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/1270/25
Провадження № 2/293/65/2026
17 лютого 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В. 
за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом  Акціонерного товариства "Сенс Банк" 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором
УСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.
Позивач звернувся з позовом до  ОСОБА_1 , згідно якого просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту №501309864 від 06.04.2021 в розмірі 136 436,20 гривень, з яких:
- прострочена заборгованість за кредитом – 55 993,44 гривень;
- прострочена заборгованість за відсотками – 80 442,76 гривень.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов угоди про надання споживчого кредиту №501309864 від 06.04.2021.
27.10.2025 та повторно 20.11.2025 суд, у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України, звернувся до виконавчого комітету Оліївської сільської ради з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .
20.11.2025 на адресу суду з Оліївської селищної ради надійшов лист, згідно якого встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 25.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Розгляд справи по суті призначив на 18.12.2025.
Ухвалою від 18.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав розгляд справи по суті на 20.01.2026.
20.01.2026 розгляд справи не відбувся через перебування головуючої судді Лось Л.В. у відпустці. Наступне судове засідання з розгляду справи суд відклав на 17.02.2026.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного між АТ "Альфа-Банк" (нині АТ "Сенс Банк") та ОСОБА_1 (відповідач).
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач відповідно до укладеного договору отримав кредиту на обумовлених сторонами у договорі умовах.
Вказаний договір укладений у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного ідентифікатора, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".
Позивач доводить, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитними зобов`язаннями перед позивачем, яка становить 136 436,20 грн, з яких: 55 993,44 грн – заборгованість за кредитом; 80 442,76 грн - заборгованість відсотками.
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.
У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
Позивач повноважного представника у судове засідання не направив.
У заяві від 16.02.2026 представник позивача просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги АТ "Сенс Банк" підтримує та просить їх задовольнити (а.с.116-117). 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
03.02.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надійшла заява, за змістом якої просить провести судове засідання від 17.02.2026 без участі відповідача.
11.12.2025 від представника відповідача в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву (а.с.72-76), за змістом якого просить позовні вимоги АТ "Сенс Банк" до ОСОБА_1 задовольнити частково в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 55 993,44 грн та відсотків у розмірі 31 128,17 грн, а в решті позовних вимог відмовити.
Заперечуючи проти позову в частині стягнення процентів, вказує на неправомірність їх нарахування у період з 21.12.2022 по 15.01.2023, з 26.04.2023 по 24.04.2024, з 01.06.2024 по 11.09.2024, з 30.09.2024 по теперішній час, оскільки відповідач є діючим військовослужбовцем та відповідно до ч.15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" звільняється від сплати процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.
Відтак, наводить свій розрахунок заборгованості за процентами, які в межах заявленого позивачем періоду становлять 31128,17 грн.
На підтвердження проходження військової служби відповідачем надав копію військового квитка, копію контракту, копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №255 від 19.12.2022, копію довідки форми №5 від 08.12.2025, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , згідно із якою солдат ОСОБА_1 перебуває з 15.12.2022 на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та копію довідки від 09.12.2025 № 11859, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , про те, що солдат ОСОБА_1 в період з 21.12.2022 по 15.01.2023, з 26.04.2023 по 24.04.2024, з 01.06.2024 по 11.09.2024, з 30.09.2024 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Луганскій обл. Сєвєродонецького р-ну Крремінський МТГр., Донецькій обл. Покровського р-ну Очеретянській ОТГр., Донецькій обл. Покровського р-ну Покровській МТГр.
Також зазначає, що сума коштів у розмірі 11 310,24 за надання правової допомоги є завищеною та неспівмірною із складністю справи, ціною позову, наданими адвокатом обсягом послуг та не відповідає критерію розумності, та стягнення таких витрат у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
У судовому засіданні від 17.02.2026 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
06.04.2021 ОСОБА_1 шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання кредиту №501309864 (а.с.8/зворотна сторона/), запропонував АТ "Альфа-Банк", на укладання угоди про надання кредиту №501309864, а АТ "Альфа-Банк" шляхом підписання Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501309864 (а.с.9) прийняло пропозицію та уклало з ОСОБА_1 угоду про надання кредиту №501309864 від 06.04.2021 (далі кредитний договір) на наступних умовах:
тип кредиту - "кредит готівкою"; сума кредиту – 60 000 грн; процентна ставка,% річних 45,00%, тип ставки фіксована; строк кредиту - 60 міс.
Згідно з п. 2 кредитного договору дата повернення кредиту - 06.04.2026. 
Для повернення заборгованості за Угодою використовується рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у банку, ЄДРПОУ 23494714.
Відповідно до п. 3 кредитного договору, кредит надається для власних потреб. Розмір 60 000,00 гривень, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ "Альфа-Банк", ЄДРПОУ 23494714.
За умовами кредитного договору визначено що додаток №1 до угоди є невід`ємною її частиною.
В додатку №1 до угоди про надання кредиту №501309864 від 06.04.2021 визначено: графік платежів та розрахуок сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.9/зворотна сторона/).
Відповідно до паспорту споживчого кредиту (а.с.8), визначено інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані посередника, основні умови кредитування з урахуанням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, розмір платежу, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомився.
На підтвердження погоджених умов договору позивач також додає довідку про систему гарантування вкладів фзичних осіб (а.с.10).
Згідно із довідкою про ідентифікацію позивач підтверджує ідентифікацію ОСОБА_1 при укладенні договору №501309864 від 06.04.2021 із зазначенням одноразового ідентифікатора/часу та дати відправки ідентифікатора позичальнику/номеру телефону, на який було відправлено ідентифікатор (а.с.44).
На виконання умов кредитного договору АТ "Альфа-Банк" (позивач) здійснило переказ коштів у розмірі 60 000 гривень на рахунок відповідача, що підтверджується наданою позивачем копією меморіального ордеру №176410239 від 06.04.2021 (а.с. 11).
Згідно із банківською випискою по рахункам з 06.04.2021 по 16.04.2025 суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними коштами (а.с.16-43).
Відповідно до розрахунку заборгованості сформованого позивачем заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 16.04.2025 становить 136 436,20 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 55 993,44 гривень; прострочена заборгованість за відсотками – 80 442,76 гривень (а.с.12).
За даними позивача 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк", про що внесено запис до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.11.2022.
Відповідно до копії вимоги про усунення порушень від 24.03.2025, адресованої на ім`я ОСОБА_1 , АТ "Сенс Банк" висловив вимогу про усунення порушення умов кредитного договору та протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, а саме: 133 637,97 грн (а.с.13). 
Оскільки відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем кредитного договору №501309864 від 06.04.2021.
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за укладеним договором.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідач електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 6988 у договорі визнав та погодився на запропоновані позивачем умови користування та порядком надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що ОСОБА_1 (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір №501309864 від 06.04.2021 підписаний відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав кредитний договір, однак у строк встановлений договором кредитні кошти не повернув.
Факт отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється та станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги АТ "Сенс Банк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 55 993,44 грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до умов договору та підлягають задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами, то суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .
В період з 21.12.2022 по 15.01.2023, з 26.04.2023 по 24.04.2024, з 01.06.2024 по 11.09.2024, з 30.09.2024 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Луганскій обл. Сєвєродонецького р-ну Крремінський МТГр., Донецькій обл. Покровського р-ну Очеретянській ОТГр., Донецькій обл. Покровського р-ну Покровській МТГр.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В частині 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" визначено, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати.
Визначення "особливого періоду" наведено у Законі України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, відповідно до статті 1 якого особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ "Про оборону України" особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який продовжує існувати й станом на час розгляду справи.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Станом на час розгляду справи у суді в Україні триває особливий період/воєнний стан.
При цьому суд ураховує, що частину нарахування процентів за користування кредитом, здійснено в період після призову відповідача на військову службу за мобілізацією під час дії воєнного стану.
Доказів того, що станом на час розгляду справи відповідач втратив статус військовослужбовця, матеріали справи не містять.
Отже, на відповідача, як на військовослужбовця, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",в частині звільнення від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18.
Як резюмує Верховний Суд у постанові від 18 січня 2023 року у справі N 642/548/21 за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Таким чином, нарахування відповідачу процентів є обгрунтованим та правомірним за виключенням періоду після призову відповідача на військову службу за мобілізацією під час воєнного стану.
Відтак, за викладених обставин, враховуючи наведений розрахунок відповідачем,який зважаючи на норми чинного законодавства та погоджених умов договору, суд уважає арифметично вірним, правомірним є нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом у розмірі 31 128,17 грн.
Отож, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом є правомірною та підлягає задоволенню в розмірі 31 128,17 грн.
В іншій частині стягнення процентів, суд відмовляє за безпідставністю вимог.
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на загальну суму 87 121,61 грн, з яких: 55 993,44грн - заборгованість за тілом кредиту, 31 128,17 грн - заборгованість за процентами.
В частині стягнення 49 314,59 грн заборгованості за процентамисуд відмовляє у задоволенні позову. 
Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За вказаних фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо витрат позивача на правову допомогу у розмірі 11 310,24 грн, суд зазначає про таке.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі строна зробила про це відповідну заяву (ст. 141 ЦПК України).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 137 ЦПК України).
Верховний Суд у свої постановах неодноразово робив висновки щодо переліку тих чи інших документів для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Такий перелік відповідно не є вичерпним. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, з аналізу викладеного слідує, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"  адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Тож, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20.
За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Так, на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025.
Відповідно до умов договору замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: за підготовку і подання позовної заяи до суду 375,00 грн, за отримання рішення суду - 225,00 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85% (п.3.1. договору).
Згідно із п.п.3.3.2., 3.3.3., 3.3.4. п.3 договору на підставі отриманого звіту про результати погашеної заборгованості боржників виконавець протягом 3 (трьох) робочих днів надає замовнику підписані та завірені печаткою виконавця (в разі наявності) 2 (два) екземпляри акта прийому-передачі наданих послуг згідно форми додатку № 5 та рахунки-фактури на оплату наданих послуг за цим договором на паперових носіях під розпис або надсилає замовнику в електронному вигляді через сервіс електронного документообігу згідно умов Розділу 12 цього договору. Замовник не пізніше 3 (трьох) робочих днів від дати отримання документів згідно п. 3.3.2. цього договору має підписати їх, завірити печаткою та 1 (один) екземпляр кожного документу направити виконавцю або надіслати виконавцю письмову мотивовану відмову від підписання акту. Підписаний сторонами акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надані послуги. У разі непідписання та/або ненадання відмови від підписання актів прийому-передачі наданих послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання їх замовником, такі акти вважаються погодженими та підписаними сторонами.
Відтак, обов`язковою умовою погодження понесених витрат на правничу допомогу є акт прийому-передачі наданих послуг та відповідно рахунок фактура на оплату наданих послуг.
Однак, такого акту матеріали справи не містять. Також позивачем не надано і рахунок фактуру на суму понесених витрат на правничу допомогу.
Таким чином, документи, що свідчать про обсяг виконаних робіт та оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять.
Посилання в договорі про надання послуг №1006 про винагороду, яка має бути сплачена за вчинення дій виконавцем не є безпосереднім та самостійним доказом складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, зважаючи при цьому як на умови договору так і на норми чинного законодавста, що регулюють підтвердження розміру таких витрат.
Враховуючи, що в обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем не надано суду документів, які у своїй сукупності підтверджували заявлені до стягнення витрати, тому суд уважає за необхідне відмовити в стягненні таких витрат на професійну правничу допомогу з відповідача.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354,355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ: 
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська,100, м. Київ, 03150, ЄДРПОУ 23494714)
- 55 993,44 грн заборгованість за тілом кредиту;
- 31 128,17 грн заборгованість за процентами;
- 1 546,83 грн судового збору.
3. В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи
Позивач: Акціонерне товариство "Сенс Банк" (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська,100, м. Київ, 03150, ЄДРПОУ 23494714)
Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )
Повне рішення складено 23.02.2026. 
Суддя 	Людмила ЛОСЬ