Справа № 697/305/26 
Провадження № 2-а/697/4/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді – Колісник Л.О.,
за участю секретаря судового засідання – Румини М.В.,
представника позивача – Константінової Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернулась адвокат Константінова Т.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
У позові представник позивача просила скасувати постанову № 6424/25 від 05.01.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Канів) за номером в реєстрі Оберіг 200820211388982000024. Позивач працює водієм в ТОВ «ТК «УКРЛОГІСТИКА». Під час перебування у відрядженні позивача зупинили працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перевірки документів було з`ясовано, що 22.12.2025 року відносно нього було порушено справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст 210-1 КУпАП. ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомили, що позивачу потрібно з`явитися до центру комплектування та соціальної підтримки за місцем свого проживання та обліку та пройти ВЛК. Повернувшись із відрядження позивач відразу відвідав ІНФОРМАЦІЯ_5 (Канів), отримав направлення на ВЛК. Також від працівників центру довідався про необхідність сплатити штраф за невчасне проходження ВЛК, що краще зробити через застосунок Резерв+ та сплатити 50% штрафу, на що позивач погодився та разом із працівниками ТЦК провів відповідні дії у застосунку Резерв+ (у положенні про виявлені постанови про штраф нажав позицію оплатити. Застосунком було згенеровано квитанцію, яку позивач оплатив). Через деякий час позивач встановив, що провадження завершене 21.01.2026 року, тобто у день сплати штрафу. Пройшовши ВЛК за місцем обліку та сплативши штраф у застосунку Резерв+, позивач вважав, що виконав усі необхідні дії. Але 05.02.2026 року позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 80162026 по виконанню Постанови від 05.01.2026 №6124/25 ІНФОРМАЦІЯ_2 на суму 34000,00 грн. Позивач відразу звернувся у ТЦК за місцем обліку, але працівники ТЦК повідомили, що нічого зробити не можуть та порадили сплатити кошти. Так на думку сторони позивача відбулось подвійне притягнення до адміністративної відповідальності. Один раз позивача притягнуто до відповідальності за справою F3663459, порушеною 22.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , за якою позивач заплатив штраф. Другий раз позивача притягнуто до відповідальності відповідачем. Позивач вважає постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконною, та такою, що підлягає скасуванню, а адміністративне провадження - закриттю.
Відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Відзив обгрутований тим, що Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 12.02.2025 №4235-ІХ «Про внесення змін до законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно звернувшись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Відповідно до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» (облікова картка), позивач визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час та був зобов`язаний самостійно звернутися до ТЦК та СП або через «Резерв+» для отримання направлення на ВЛК для проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 доказів такого звернення і проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби позивачем не надано, таким чином він допустив порушення правил військового обліку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно до ст. 279-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Фактичне виявлення порушення позивачем відбулося під час перевірки у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», що підтверджується витягом з цього реєстру (порушник ВО з 21.12.2025 по 20.12.2026 за не проходження/відмова від проходження ВЛК) та протоколом про адміністративне правопорушення від 23.12.2025. Тобто з цього моменту розпочався тримісячний строк для накладення адміністративного стягнення. Про вчинення адміністративного правопорушення уповноваженою на те посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача 23.12.2025 було складено протокол № 6424/25 у двох примірниках, один під розписку був вручений позивачу, роз`яснені ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено останнього, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 30 хвилин 05.01.2026. у ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що було і прописано в протоколі. Враховуючи, що будь-яких письмових клопотань про відкладення розгляду даної справи до розгляду та під час розгляду від позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило, розгляд справи відбувся 05.01.2026 без участі позивача, винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, копію якої було скеровано на адресу позивача. Тобто ІНФОРМАЦІЯ_8 діяв у межах та спосіб, визначених законом. Позивач не довів протиправність прийнятої постанови № 6424/25 від 05.01.2026, подав позов з метою ухилення від адміністративної відповідальності і сплаті відповідного штрафу. Оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою Канівського міськрайнного суду Черкаської області від 18.02.2026 відкрито провадження у справі, витребувано у відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 18.02.2026 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 80162026 з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №6124/25 від 05.01.2026 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до набрання судовим рішенням у справі № 758/5559/25 законної сили.
Розгляд справи відкладався за клопотанням представника позивача та у зв`язку із витребуванням доказів.
Позивач в судове засідання не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника – адвоката Константінову Т.М.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Константінова Т.М. позов підтримала, пояснила, що 22.12.2025 система «Оберіг» автоматично виявила порушення ОСОБА_1 за місцем його проживання та обліку – ІНФОРМАЦІЯ_6 та поставила його в розшук. Позивач, будучи у відрядженні, був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , які повідомили про порушення ним правил військового обліку, а саме не проходження ВЛК, оскільки він вже не має статусу обмежено придатний. Після чого йому рекомендували звернутися у ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем обліку та пройти ВЛК. Після повернення з відрядження позивач звернувся в місцевий ІНФОРМАЦІЯ_2 та пройшов ВЛК протягом трьох тижнів. 20.01.2026 ОСОБА_1 подав документи про проходження ним ВЛК. Розуміючи, що порушив законодавство, позивач разом із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 сформував заяву в Резев+ і погодився сплатити штраф протягом 10 днів у розмірі 50%. При цьому військовозобов`язаний не бачив у Резерв+, за якою постановою він сплачує штраф, бачив лише суму 17000,00 грн. Сплативши штраф через Резерв+ у розмірі 8500,00 грн, позивач вважав, що сплачує штраф саме за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом він побачив, що справа про адміністративне правопорушення закрита. Сплата штрафу в сумі 8500,00 грн відбулася за автоматично сформованою постановою в системі «Оберіг». Згодом в застосунку «Дія» ОСОБА_1 виявив наявність у нього несплаченого штрафу та звернувся до виконавця, де дізнався, що є постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 за те ж саме не проходження ВЛК як обмежено придатного. Справа про адміністративне правопорушення була порушена ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак на підставі цієї справи штраф на ОСОБА_1 наклав ІНФОРМАЦІЯ_8 . Оскільки вчинення порушення, проживання та облік ОСОБА_1 є м. Канів, розглядати справу мав керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв правомірно. Керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав права виносити постанову, оскільки справа про адміністративне правопорушення мала розглядатися за місцем проживання, обліку або вчинення правопорушення. Через це відбулося подвійне стягнення. Просить скасувати як незаконну постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення, яка заведена ІНФОРМАЦІЯ_8 – закрити. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов міститься заява про розгляд справи без участі представника відповідача. 
Вислухавши представника позивача, враховуючи доводи сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.
Як вбачається із отриманих від ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 сформовано вимогу до Національної поліції про доставку ОСОБА_1 з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення. 21.12.2025 статус вимоги в частині причини подання змінився у зв`язку з виявленням ознак нового правопорушення. 23.12.2025 ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де 24.12.2025 скасовано вимогу про доставку особи для складення протоколу.
Як встановлено із відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів підставою для скасування доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 було досягнення її мети, а саме складення ІНФОРМАЦІЯ_8 протоколу про адміністративне правопорушення №6424/25 від 23.12.2025.
В свою чергу, із протоколу про адміністративне правопорушення №6424/25 від 23.12.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-ХІ (не будучи визнаним в установленому порядку особою з інвалідністю) з дня набрання чинності Законом, до 05.06.2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, таким чином порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
У судовому засіданні встановлено, що вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 , якому під підпис повідомлено його права та обов`язки, час і місце розгляду справи стосовно нього – 14 год 30 хв 05.01.2026 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною у протоколі адресою. 
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку ведення військового обліку та набуття статусу ветерана війни під час дії воєнного стану» від 05.06.2024 № 3783-IX внесено зміни до Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а саме у частину першу статті 7 доповнено пунктом 20-1. Відповідно до цих змін у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відображаються відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Як вбачається із отриманих від ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, дані про складений протокол про адміністративне правопорушення 23.12.2025 були одразу внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.01.2026 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову №6424/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч ч. 3 ст. 210-1 КУпАП КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17 000 грн. Підставою для винесення постанови вказано невиконання позивачем обов`язку пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 
Відомості про сплату ОСОБА_1 штрафу відповідно до постанови №6424/25 в матеріалах справи відсутні.
Як встановлено із розширених відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 19.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено стосовно ОСОБА_1 постанову за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП через не проходження, відмову від проходження ВЛК ( п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»).
ОСОБА_1 сплатив 50 % штрафу за постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.01.2025 у відповідності до ст. 300-3 КУпАП.
Оскільки ОСОБА_1 не оспорює постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.01.2025, винесену стосовно нього за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, вважаючи її правомірною, суд, враховуючи принцип диспозитивності адміністративного судочинства, не може надавати оцінку цій постанові в межах заявлених позивачем вимог. 
Натомість предметом спору, який передано на вирішення суду, є правомірність та обґрунтованість постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесена ІНФОРМАЦІЯ_8 05.01.2026.
Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини виникли внаслідок притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП через порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не проходження повторного медичного огляду.
Як слідує з оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за непроходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, та його дії кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення - вчинення такого порушення в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18.03.2014 наголосив Верховний Суд України у постанові від 30.05.2018 в справі №521/12726/16-ц.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.
Отже, як на момент складення адміністративного протоколу ІНФОРМАЦІЯ_8 , притягнення позивача до адміністративної відповідальності (05.01.2026), так і в період не проходження повторного медичного огляду, зазначеного в оскаржуваній постанові, діяв особливий період.
Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Тобто, диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII зі змінами (надалі - Закон №2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).
Згідно з абзацом 4 частини 1 ст.22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до абзацу 4 частини 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до пп. 4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Отже, положеннями вищевказаних нормативно-правових актів встановлено обов`язок військовозобов`язаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.
В свою чергу, Законом України «Про внесенні змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 року виключено таку підставу для зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04.02.2025) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
15.02.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 (далі за текстом Закон №4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону №3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 519 внесенні зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».
Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю). Вказані громадяни зобов`язані з 15.02.2025 року (дати набрання чинності Закону № 4235-ІХ) до 05.06.2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Як вбачається з матеріалів справи, та визнається стороною позивача, ОСОБА_1 підпадав під дію вимог Закону № 4235-ІХ як особа, визнана непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час. Однак, до 05.06.2025 позивач не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби та на час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_8 такий огляд не пройшов.
Зазначені обставини підтверджують факт порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист". Такі дії вчинені в особливий період.
Отже, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Водночас доводи позивача на незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_8 суд відхиляє як безпідставні.
Як вже встановлено судом, протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП стосовно позивача складений 23.12.2025. Про розгляд справи 05.01.2026 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача повідомлено під розписку.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Згідно зі ст. 300-3 КУпАП у разі якщо постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, винесена в порядку, передбаченому статтею 279-9 цього Кодексу, та особа протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили сплатила не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення, така постанова вважається виконаною.
У разі несплати штрафу особою, яка вчинила правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення така постанова підлягає примусовому виконанню.
Положення ст. 300-3 КУпАП визначають порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.
05.01.2026 позивач на розгляд справи стосовно нього до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, заяви про надання своєї згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності до винесення оскаржуваної постанови №6424/25 за його відсутності не подав.
Розгляд справи відбувся без присутності ОСОБА_1 , стосовно нього винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.
Оскільки ОСОБА_1 до винесення оскаржуваної постанови заяви про згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності не подавав, положення ч.1 ст. 300-1 КУпАП не застосовувалися.
Так як ОСОБА_1 протягом місяця з дня винесення постанови від 05.01.2026 №6424/25 не сплатив штраф, накладений на нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова була направлена на примусова виконання у відповідності до ч.2 ст. ст. 300-1 КУпАП.
Надаючи оцінку аргументам сторони позивача про відсутність повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 притягувати до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки місцем виявлення правопорушення, місцем проживання особи, яка притягується до відповідальності, та місцем перебування його на військовому обліку є м. Канів Черкаської області, суд дійшов наступних висновків.
За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Водночас ст. 276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем перебування на військовому обліку особи, яка вчинила такі адміністративні правопорушення, або за місцем їх виявлення.
Як вбачається із копії облікової картки до військового квитка, наданого ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час складення стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення №6424/25 від 23.12.2025 та винесення постанови №6424/25 від 05.01.2026 позивач перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Тобто, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглянувши справу стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП діяв у відповідності до ст. 276 КУпАП.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій та рішень відповідача. 
Враховуючи наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Сторонами не наведено суду інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Руїз Торія проти Іспанії", рішення від 09.12.1994). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
У відповідності до ст. ч.6 ст. 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 . 
Головуючий Л . О . Колісник