ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року 
м. Харків
справа № 626/2294/25
провадження № 22-ц/818/2038/26
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів –Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Беристинського районного суду Харківської області від 25 листопада 2025 року у складі судді Рибальченко І.Г.-
ВСТАНОВИВ:
В червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ( ТОВ) звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами: №7807449 в сумі 25830,00 грн, № 79783142 в сумі 22479,53 грн ; № 1416046 в сумі 118500,00 грн. Також позивач просив вирішити питання судових витрат.
Позов обґрунтований тим, що 19.02.2024 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79783142. Відповідно до умов договору кредитор зобов`язується передати позичальнику грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. 14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ " було укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а останнє прийняло такі права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 25.09.2024 № 32 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ " набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 22479,53 грн, в тому числі 7210,27 грн заборгованості за основною сумою боргу та 15269,26 грн заборгованості за відсотками.
Крім того, 19.04.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7807449. Згідно умов договору відповідачу було надано кредитні кошти зі сплатою ним процентів за користування кредитом.
21.11.2024 року між ТОВ "Авентус України" та ТОВ було укладено договір факторингу № 21112024, у відповідності до умов якого, ТОВ "Авентус України" передає (відступає) ТОВ за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ приймає належні ТОВ "Авентус України" Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідача.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25830,00 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 12600 грн - заборгованість за відсотками; 6230,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами.
Крім того, 31.01.2024 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1416046. 14.10.2024 між ТОВ "СЛОНКРЕДИТ" та ТОВ було укладено договір факторингу №14102024, згідно умов якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" передає (відступає) ТОВ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ приймає належні ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно реєстру боржників від 14.10.2024 до договору факторингу №14102024 від 14.10.2024 ТОВ набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 118500,00 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 96000,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 7500,00 грн - сума заборгованості за пенею.
Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитними договором, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Беристинського районного суду Харківської області від 25 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №7807449 від 19.04.2024 року в розмірі 19600,00 грн заборгованість за кредитним договором №79783142 в розмірі 22 479 грн 53 коп. та заборгованість за кредитним договором №1416046 в розмірі 103 500 грн 53 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 642 грн 60 коп.
Рішення мотивовано тим, що кредитний договір №7807449 укладено 19.04.2024 року, а договір №79783142 - 19.02.2024 , відповідно і штрафні санкції нараховані після 24.02.2022. Отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій - є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апелянт не згодний з рішенням суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, суд не в повній мірі з`ясував усі обставини справи, не надав належної оцінки доказам. А саме, судом порушено правила об`єднання позовних вимог, тому що позивачем в межах даного позову об`єднано три позовні вимоги, які ґрунтуються на різних договорах, а саме: 1) договір позики №79783142, 2)кредитний договір №7807449, 3) кредитний договір №1416046. Оскільки зазначені позовні вимоги не пов`язані між собою ані підставою виникнення зобов`язання, ані поданими доказами, об`єднання позовних вимог має негативні наслідки. Крім того апелянт зауважує що у позивача відсутнє право вимоги за кредитним договором №79783142 від 19.02.2024 року, оскільки договір факторингу за яким таке право вимоги відступалось був укладений 14.06.2021 тобто задовго до укладення договору позики. Зазначає що такі дії суперечать правовій позиції Верховного Суду що викладена у постанові від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц в якій зазначено що відступлення права може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Також апелянт заперечує проти розміру заборгованості за вище зазначеними договорами, зазначає що нарахування процентів первісними кредиторами є незаконним оскільки в силу частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» на нього як військовослужбовця розповсюджується пільга щодо звільнення його від нарахування пені/штрафів та процентів за користування кредитними коштами. Крім того зазначає що передбачена в кредитному договорі №1416046 від 31.01.2024 року процентна ставка у розмірі 2,50% в день є незаконною та суперечить вимогам закону України «Про споживче кредитування» який передбачає що розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.
04.02.2026 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ « ФК Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ просило рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач в своєму відзиві на апеляційну скаргу наголошує на тому, що згідно Кредитного договору, підписаного Відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання кредиту Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. У випадку неповного розуміння умов договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Отже, підписавши договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи 19.04.2024 року було підписано договір між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , відповідно до договору № 7807449 про надання споживчого кредиту останній отримав кредит у сумі 7000.00 грн строком на 360 днів. Відповідно до п.1.5. ти процентної ставки фіксована, п.1.5.1 – стандартна процентна ставка становить 1.50% в день та застосовується у межах строку кредиту в п.1.4 цього договору. П.1.5.2 знижена процентна ставка становить 1,425 %в день та застосовується відповідно до наступних умов. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахунку коштів на рахунок споживача за використанням реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 відповідно до п.2.1. Договір підписано за допомогою електронного підпису С1038 19.04.2024 року о 19:38:10. (а.с.8-15,17)
21.11.2024 року між ТОВ "Авентус України" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу №2112024, у відповідності до умов якого, ТОВ "Авентус України" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Авентус України" Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідача.(а.с.22-23)
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25830,00 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12600,00 грн. - заборгованість за відсотками; 6230,00 грн.- сума заборгованості за пенею, штрафами.(а.с.24)
Крім того, 19.02.2024 р. між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79783142. Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.3 договору сума позики складає 11000,00 грн. Строк позики 30 днів, процентна ставка 2,50 %. Дата надання позики 19.02.2024 р. (а.с.36-39)
14.06.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідності до умов якого ТОВ Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.(а.с.40-43)
28.07.2021 , 13.06.2022 та 25.09.2024 до вищевказаного договору № 14/06/21 ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладали додаткові угоди № 2 , №7, №37.(а.с.45-47)
Так, відповідно до Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 р. ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 22479,53 грн., з яких: 7210,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу,; 15269,26 грн.- сума заборгованості за відсотками. (а.с.48)
31.01.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 , підписали договір №1416046 про надання кредиту по продукту «Комфортний» від 31.01.2024 року сума кредиту становить 15 000,00 грн строком на 360 днів, стандартною процентною ставкою 2.50% в день та застосовується у межах строку кредиту, знижена процентна ставка 1, 125% в день та застосовуються у межах строку кредиту. Відповідно до п.2.1 кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахунку на поточний рахунок Споживачу на платіжну картку № НОМЕР_2 . Договір підписано за допомогою електронного одноразового підпису А326. (а.с.56-60)
14.10.2024 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №14102024, за умовами якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило право вимоги за кредитним договором №1416046 від 31.101.2024 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ", а відповідно останнє набуло права вимоги до відповідача. Відповідно до Договору факторингу №14102024 від 14.10.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 118500 гривень, з яких: 15000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 96 000,00 грн. заборгованість за відсотками; 7500 грн сума заборгованості за пенею.(а.с.64-68).
04.11.2025 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 – адвоката Билим Олександра Миколайовича відповідно до змісту якої вбачається що відповідач частково визнає позовні вимоги а саме: заборгованість за кредитним договором №1416046 від 31.01.2024 року у розмірі 15000,00 грн що складає тіло кредиту, за кредитним договором № 79783142 від 19.02.2024 в розмірі 7210,27 грн що складає тіло кредиту, заборгованість за кредитним договором №7807449 від 19.04.2024 в розмірі 7000,00 грн що складає тіло кредиту та 12600,00 грн що складає заборгованість за відсотками. Крім того до заяви відповідачем долучено копію військового квитка серія НОМЕР_3 зі змісту якого вбачається що ОСОБА_1 з 25.02.2022 року по 20.02.2024 року перебував на військовій службі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України ", введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів – витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. 
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, він уклав наступні кредитні договори: з ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір№7807449 від 19.04.2024 року, з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №79783142 від 19.02.2024 року, з ТОВ «Слон Кредит» договір про надання споживчого кредиту №1416046 від 31.01.2024 року шляхом їх підписання в електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Щодо переходу права вимоги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідач у свої апеляційній скарзі не заперечує щодо факту переходу до позивача права вимоги за кредитними договорами №7807449 від 19.04.2024 укладеного з ТОВ «Авентус Україна» та №1416046 від 31.01.2024 року укладеного з ТОВ «Слон Кредит», проте заперечує щодо переходу права вимоги за договором позики №79783142 від 19.02.2024 року укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» оскільки договір факторингу №14/06/21 за яким відступалось право вимоги зазначеного договору позики було укладено 14.06.2021 року тобто раніше за дату укладання самого кредитного договору.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
19.02.2024 р. між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79783142.
14.06.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідності до умов якого ТОВ Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається з моменту підписання сторонами акту прийому передачі відповідного реєстру боржників.
Відповідно до п.9.1 договір вступає в силу з дня його підписання і діє до 14.06.2022 року, а в частині виконання зобов`язань , до повного виконання Сторонами зазначених зобов`язань.
Відповідно до додаткової угоди №7 від 13.06.2022 до договору Факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 сторони виклали п.9.1 договору факторингу в наступній редакції: договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за однин місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.(а.с.46)
Відповідно до змісту додаткової угоди №37 до договору Факторингу №14/06/2021 сторони погодили що загальна сума прав вимоги що відступаються згідно реєстру боржників №32 від 25.09.2024 року становить 87 987 074,12 грн.(а.с.47)
Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору Факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 року, клієнт передав а фактор прийняв Реєстр боржників №32 від 25.09.2024 року кількістю 5841 боржників. Загальна сума заборгованості складає 87 987 074,12 грн.(а.с.48)
Відповідно до реєстру боржників №32 від 25.09.2024 року під №5185 міститься боржник ОСОБА_1 , номер договору позики 79783142, сума заборгованості 22479,53 грн з яких 7210,27 грн – заборгованість за тілом, 15269,26 – заборгованість за відсотками. Реєстр містить підписи як клієнта так і фактора. (а.с.49)
Враховуючи викладене колегія суддів вважає доведеним позивачем перехід прав вимог до відповідача за договором позики №79783142. Від 19.02.2024 що підтверджується, зокрема: копією договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, копіями додаткових угод №2, №7, 37 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, актом прийому передачі реєстру боржників від 25.09.2024 року та реєстром боржників №32 від 25.09.2024 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.
Щодо розміру заборгованості за відсотками за кредитним договором №1416046
31.01.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 , підписали договір №1416046 про надання кредиту по продукту «Комфортний» від 31.01.2024 року сума кредиту становить 15 000,00 грн строком на 360 днів, стандартною процентною ставкою 2.50% в день та застосовується у межах строку кредиту. (а.с.56-60)
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості від станом на 25.01.2025 сума заборгованості за процентами складає 96000,00 грн.(а.с.72)
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредитні кошти 31.01.2024 року.
Як вірно зазначив суд першої інстанції заборгованість за тілом кредиту складає 15000,00 грн., колегія наводить власний розрахунок за відсотками.
Отже, за період з 31.01.2024 по 21.04.2024 тобто за 81 дні підлягала застосуванню процентна ставка 2.5% (15000*2.5%*81),отже за вказаний період підлягає стягненню 30375,00 грн, проте враховуючи те що відповідач військовослужбовець, згідно з п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" звільняється від сплати процентів в особливий період, а враховуючи, що Кредитний договори були укладені 31.01.2024 р, ОСОБА_1 був демобілізований 20.02.2024 р, то за період з моменту укладення Кредитного договору до дня демобілізації він звільнений від сплати відсотків, і зобов`язаний був сплатити відсотки за договором про надання фінансового кредиту №1416046 від 31.01.2024 за період з 20.02.2024 по 21.04.2024 тобто за 61 день у розмірі 22875,00 грн (15000,00*2.5%*61). 
З 22.04.2024 по 19.08.2024 тобто за 120 день підлягала застосуванню процентна ставка 1,5%(15000*1.5%*120),отже за вказаний період підлягає стягненню 27000,00 грн, 
З 20.08.2024 по 25.01.2025 року тобто за 159 день підлягала застосуванню процентна ставка 1%(15000*1%*159), отже за вказаний період підлягає стягненню 23850,00 грн.
Враховуючи викладене за договором № 1416046 про надання кредиту по продукту «Комфортний» від 31.01.2024 року стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 88 725,00 грн, що складається з 15000,00 грн – тіло кредиту, 73725,00 грн – відсотки за користування кредитом.
Щодо звільнення відповідача від обов`язку сплачувати нараховані проценти всіма трьома кредитними договорами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до копії військового квитка серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 25.02.2022 року по 20.02.2024 року перебував на військовій службі. Надані відповідачем документи апеляційний суд оцінює як такі, що підтверджують наявність у ОСОБА_1 пільг щодо нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Проте вказана пільга поширюється лише до моменту перебування такої особи на військовій службі. Зазначене узгоджується із позицією Верховного суду що викладена у постанові від 26.12.2018 у справі №522/12270/15-ц:«Застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” обумовлено самим фактом наявності у особи статусу військовослужбовця. Нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом не здійснюється на період проходження такою особою військової служби».
Кредитні договори №7807449 та №79783142 були укладені відповідачем 19.04.2024 року та 19.02.2024 року та проценти за користування кредитними коштами нараховувались вже після звільнення відповідача з військової служби.
Отже судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором №7807449 від 19.04.2024 року в розмірі 19600 грн, що складає тіло кредиту – 7000,00 грн, відсотки – 12600,00 грн та стягнення заборгованості за кредитним договором № 79783142 від 19.02.2024 в розмірі 22479,53 грн що складає тіло кредиту – 7210,27 грн та відсотки – 15269,26 грн.
Щодо посилання відповідача на порушення правил об`єднання декількох позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.188 ЦПК України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога позивача, як заінтересованої особи та зміст порушеного права і характер правопорушення, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
При цьому об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
У цьому висновку колегія суддів звертається до сталої правової позиції Верховного Суду, неодноразово викладеної в постановах від 24.04.2023 у cправі № 916/1522/22, від 04.04.2023 у cправі № 911/1757/21, від 30.03.2023 у справі № 910/4501/22, від 19.12.2022 у справі № 921/318/22 та в інших, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18.
Частиною 3 ст.188 ЦПК України визначено що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу)
Враховуючи те що вказані у позовні заяві вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами стосуються одного і того ж самого як позивача – ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та і відповідача – ОСОБА_1 , а предметом позову є грошові кошти за кредитними договорами, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про допущення судом порушення правил об`єднання позовних вимог. Крім того відповідно до п.6 ч.2 ст.188 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Проте відповідачем не було заявлено відповідного клопотання під час розгляду справи в суді першої інстанції, а навпаки ним частково визнавались позовні вимоги що підтверджується поданою його представникам заявою від 04.11.2025 року. 
Враховуючи викладене, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог про стягнення відсотків за кредитним договором №1416046 від 31.01.2024 у заявленому у позові розмірі, тому оскаржуване рішення в частині визначення розміру заборгованості за цим кредитним договором слід змінити, зменшивши суму заборгованості до 88 725,00 грн, що складається з 15000,00 грн – тіло кредиту, 73725,00 грн – відсотки за користування кредитом.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову становить 3028,00 грн, сума сплаченого судового збору відповідачем за подання апеляційної скарги становить 3171,12 грн.
Оскільки вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме 78,41% а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме 21,59% отже з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2374,25 грн, за подачу до суду позовної заяви та з ТОВ «ФК «ЄАПБ» належить стягнути 684,64 грн за подачу апеляційної скарги та з урахуванням взаємозаліку (2374,25-684,64) з ОСОБА_1 належить стягнути 1689,61 грн витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.
Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382 - 384,389 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Редька Михайла Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Беристинського районного суду Харківської області від 25 листопада 2025 року – змінити в частині визначеного судом розміру заборгованості за кредитним договором №1416046 від 31.01.2024.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія " Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за кредитним договором №1416046 від 31.01.2024 в розмірі 88725 (вісімдесят вісім тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 00 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Здійснити перерозподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1689 (одна тисяча шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 61 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:  О.Ю. Тичкова
Судді:   О.В. Маміна 
Ю.М. Мальований