Справа № 629/4050/21
(1-кп/199/77/26) 
ВИРОК 
іменем України
23.03.2026 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження № 12021221110000056 відносно:

ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роздолля Первомайського району Харківської області, громадянина України, освіта середня технічна, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого кабельником-спаювальником 5 розряду відділу АСК, КВП та зв`язку (дільниця зв`язку) в Комплексі Водопідготовки «Дніпро», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, згідно зміненого обвинувального акта в редакції від 05.12.2025,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

30.03.2021 близько 21:30 години ОСОБА_2 разом з пасажиром ОСОБА_10 рухався на автомобілі марки «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Гагаріна в смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області у напрямку с. Герсеванове Лозівського району Харківської області від центу селища.
Керуючи вказаним транспортним, засобом, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з необережності, у формі кримінальної протиправної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якою: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, згідно з якою: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і ціан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не переконався у безпеці перед початком маневру керованого ним автомобілю ліворуч та здійснив небезпечний маневр повороту ліворуч керованого ним автомобілю «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному йому напрямку.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини і тупої травми правого колінного суглобу, яке відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а ОСОБА_10 отримав поєднану травму грудної клітини і живота з переломами кісток скелета і розривами внутрішніх органів з крововиливами у плевральні і черевну порожнину з явищами порушення гемодинаміки на тлі гнійної пневмонії з ускладненням утворення тромбу (тромбів) з подальшими переміщеннями його потоком крові (емболією) в систему легеневих артерій (тромбоемболія легеневої артерії), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, від яких ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в КНП «Лозівське ТМО».
Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Допитавши в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_2 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , дослідивши письмові докази, допитавши судових експертів, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, як згідно первісного обвинувального акта, так і в його змінений редакції від 05.12.2025, визнав частково та показав, що 30.03.2021 близько 21:00 години він, керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», н.з. НОМЕР_1 , разом із пасажиром ОСОБА_10 , який сидів на передньому сидінні справа, їхав з міста Харкова в сторону Лозової. В районі перехрестя, де поворот до 6-го будинку і розташована селищна дорога, що виходить на трасу Харків-Лозова, почав здійснювати маневр повороту ліворуч і гальмувати. В цей момент машину понесло і сталася аварія. Припускає, що зіткнення автомобілів могло трапитися внаслідок того, що він не побачив поворот, який проїхав. Після зіткнення втратив свідомість. Коли прийшов у свідомість побачив, що його машина стояла на зустрічній смузі, розвернута передньою частиною до Лозової.
Обвинувачений ОСОБА_2 зазначив, що 30.03.2021 він вживав алкогольні напої, випив близько 2-х пляшок пива.
Обвинувачений ОСОБА_2 пояснив, що визнає вину частково, оскільки вважає, що в діях потерпілого ОСОБА_6 , який рухався назустріч, також є порушення Правил дорожнього руху, зокрема перевищення швидкості руху, невиконання яких ускладнило, погіршило наслідки дорожньо-транспортної пригоди. 

Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 30.03.2021 близько 21:20 години він рухався на автомобілі «ВАЗ 21099» з увімкненими фарами зі швидкістю приблизно 50-60 км/год з міста Лозова до міста Харків. Його автомобіль був обладнаний відео реєстратором. Не доїжджаючи до с. Краснопавлівка, відпустив авто в накат, оскільки в`їхав у населений пункт і просто котився, не включаючи швидкість. Назустріч їхали автомобілі. Один із автомобілів різко перетнув суцільну смугу руху і здійснив крутий поворот ліворуч, де не було ані місця для повороту, ані перехрестя доріг. Цей маневр був несподіваний, тому він не встиг загальмувати, щоб уникнути ДТП і автомобіль під його керуванням допустив зіткнення із пасажирською частиною автомобіля обвинуваченого, де знаходився ОСОБА_10 , який загинув. 
Потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що не одразу зміг вийти з автомобіля через травму коліна і ребер. Далі побачив, що обвинувачений має ознаки алкогольного сп`яніння, що було видно по його розмові і поведінці.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 30.03.2021 близько 21:00-21:30 години йому зателефонував дільничний та повідомив, що його син потрапив в аварію, сказав їхати до лікарні. З дільничним подивилися на місце аварії, на автомобілі, які були ушкоджені. Далі поїхав до лікарні, придбав медикаменти, далі сина оперували приблизно 4 години, але син не вийшов з коми та помер. Зазначив, що мати обвинуваченого ОСОБА_2 надала йому 10000 гривень на поховання сина. На цей час претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_2 не має.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною у судовому засіданні, показала, що навесні 2021 року близько 21:00 години була вдома, почула звук вибуху або стуку. Через деякий час побачила маячки та швидку, на наступний день дізналася про подію ДТП.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з фото-таблицею та схемою до нього від 31.03.2021 слідує, що дорожньо-транспортна пригода відбулася на автодорозі Р51, неподалік буд. № 3 на мікрорайоні в смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області. Місце події розташоване на ділянці дороги, яка є проїзною частиною з асфальтним покриттям, яке сухе, чисте. Дорожнє покриття для двох напрямків руху, шириною 8 м. На проїзній частині нанесені лінії повздовжньої розмітки. До проїжджої частини примикають: праворуч бордюрний камінь, ліворуч узбіччя. Далі за бордюрним каменем розміщений праворуч багатоквартирний будинок № 3, ліворуч – будинок сільського типу. Ділянка дороги в момент огляду не освітлена. Положення транспортних засобів на місці пригоди: автомобіль «ВАЗ 21101», н.з. НОМЕР_1 , синього кольору знаходиться попереду автомобіля «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_2 . Сліди шин та гальмування відсутні. Безліч фрагментів скла та фарби знаходяться на проїзній частині дороги по напрямку руху автомобіля «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_1 . 
У ході огляду транспортного засобу «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору виявлені наступні пошкодження: деформоване переднє праве крило, деформовано передній бампер, деформований капот, деформовано переднє ліве крило, маються тріщини на лобовому склі з водійської сторони. 
У ході огляду транспортного засобу «ВАЗ 21101», н.з. НОМЕР_3 , синього кольору, виявлені наступні пошкодження: деформовані праве заднє та праве переднє дверцята, деформований дах, деформоване переднє праве крило, деформований капот, маються тріщини на лобовому склі.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу з фото-таблицею від 31.03.2021 оглянуто транспортний засіб «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, у якого на момент огляду виявлені наступні пошкодження: деформоване переднє праве крило, деформовано передній бампер, деформований капот, деформовано переднє ліве крило, маються тріщини на лобовому склі з водійської сторони.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу з фото-таблицею від 31.03.2021 оглянуто транспортний засіб «ВАЗ 21101», н.з. НОМЕР_1 , синього кольору на якому маються наступні пошкодження: деформовані переднє та заднє праві дверцята, деформований дах, деформоване переднє праве крило, деформований капот, маються тріщини на лобовому склі.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_2 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода; запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. За допомогою спец приладу «Драгер» ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп`яніння. Результат: 1,72 проміле. ОСОБА_2 засвідчив даний акт своїм підписом в розділі: «З результатами згоден». 

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.03.2021 водій ОСОБА_2 31.03.2021 о 02:00 годині пройшов медичний огляд на стан сп`яніння в КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області. Висновок огляду: перебуває у стані алкогольного сп`яніння 0,99 проміле.  ОСОБА_2 засвідчив даний висновок своїм підписом в розділі: «Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду».

Згідно протоколу огляду трупа з фото-таблицею від 01.04.2021 в КНП «Лозівське ТМО» оглянуто труп ОСОБА_10 .

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 12-17/70-ЛЗ/21 від 29.04.2021 слідує, що при проведені експертизи трупа ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження:
- тулуба: ділянка внутрішньо-шкірних крапкових крововиливів в області проекції 9-12-го правих ребер по лопатковій лінії, масивна синцевість пасм великого сальника, масивна синцевість брижі кишковика на протязі, масивна синцевість правого та переривчаста синцевість лівого купола діафрагми, масивна синцевість клітковини переднього і заднього середостіння на всьому протязі з масивною синцевістю навколосерцевої сумки по передній поверхні, повні косо-поперекові 1-7-го правих ребер по задньо-пахвовій лінії з масивною синцевістю і щілиноподібними розривами пристінкової плеври в зоні переломів і крововиливом у праву плевральну порожнину, розлиті крововиливи в області коренів обох легень під легеневою плеврою, по всім поверхням лівої легені, по внутрішній, боковій та передній
поверхнях нижньої долі правої легені з дрібними щілиноподібними розривами плеври та тканини легень на їх тлі в області коренів обох легень, масивна синцевість капсула селезінки в області воріт, розрив капсули і тканини правої долі печінки по діафрагмальній поверхні з крововиливом у черевну порожнину, численні підкапсулярні розриви правої долі печінки, внутрішньо-печінкова ділянка розмноження тканини правої долі печінки, масивна синцевість клітковини заочеревинного простору більш справа, масивна синцевість жирової та фіброзної капсул правої нирки та шарів правого наднирника, лінійний перелом правої клубової кістки з розповсюдженням на верхню гілку правої лобкової кістки з масивною синцевістю підлеглих м`язів та гематомою заочеревинного простору справа;
- кінцівок: ділянка внутрішньо-шкірних крапкових крововиливів з садном на її тлі в області проекції правого плечового суглобу по задній поверхні, ділянка внутрішньо-шкірних крапкових крововиливів по задній поверхні правого плеча у середній і нижній третинах, садно по тильній поверхні лівої кисті у 1-му між пальцевому проміжку, садно по розгинальній поверхні лівого проміне-зап`ясткового суглобу.
Вищевказана тупа поєднана травма грудної клітини і живота з переломами кісток скелета і розривами внутрішніх органів з крововиливами у плевральні і черевну порожнину з явищами порушення гемодинаміки на тлі гнійної пневмонії ускладнилися утворенням тромбу (тромбів) з подальшими переміщенням його потоком крові (емболією) в систему легеневих артерій (тромбоемболія легеневої артерії), що і стало безпосередньою причиною смерті і про що, в свою чергу, також свідчать результати судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів.
Всі вищевказані тілесні ушкодження утворилися в короткий проміжок часу, в період однієї події від комбінованої (удар, стиснення, струс) дії тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючи поверхонь яких в ушкодженнях не відобразилися і якими могли бути і внутрішні частини салону автомобіля при зіткненні рухавшихся транспортних засобів, незадовго до моменту надходження потерпілого до лікувального закладу, можливо в строк і за обставин зазначених в настановній частині постанови, в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
При судово-медичній експертизі крові трупа етиловий спирт не виявлено.
Згідно даним з наданої медичної документації група крові А (II).
За ступенем тяжкості вищевказана тупа поєднана травма грудної клітини і живота з переломами кісток скелету і численними розривами внутрішніх органів з крововиливами у плевральні та черевну порожнину це тяжке тілесні ушкодження як небезпечні для життя згідно пункту 2.1.3. (л) та 4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995; синці і садна це легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт відділу Харківського СМЕ ОСОБА_12 , роз`яснюючи висновок експерта № 12-17/70-ЛЗ/21 від 29.04.2021, в повному обсязі його підтвердив і зазначив, що безпосередньо він досліджував трупОСОБА_10 і медичні документи, зокрема карту стаціонарного хворого № 1278. Судово-медичний експерт ОСОБА_12 зазначив, що пневмонія, виявлена у ОСОБА_10 , могла розвинутися як реактивні явища на фоні отриманих тілесних ушкоджень, тобто на фоні забою легень, забою внутрішніх органів, розривів внутрішніх органів. В даному випадку гнійна пневмонія була встановлена гістологічно. Судовий експерт роз`яснив, що між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_10 є прямий причинний зв`язок. 

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 12-14/110-ЛЗ/21 від 28.04.2021 слідує, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_6 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням даних з наданої медичної документації, встановлено, що у нього мали місце закрита тупа травма грудної клітини у вигляді закритих переломів 3-го, 4-го лівих ребер зі зміщенням, тупа травма правого колінного суглобу у вигляді закритого перелому верхівки правого надколінника, садна в області лобу, які утворилися від ударної дії тупих предметів, що не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей і якими могли бути і виступаючі части салону автомобіля при зіткненні рухаючихся транспортних засобів, можливо в строк та за обставин вказаних в настановній частині постанови і потерпілим в умовах дорожньо-транспортної пригоди.
За ступенем тяжкості вищевказані закрита тупа травма грудної клітини і тупа травма правого колінного суглобу як разом так і окремо це - середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я, так як для зростання переломів необхідно більш як 21 день, згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995; садна це легкі тілесні ушкодження, згідно пункту 2.3.1. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995.
Діагноз: гостра закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку за ступенем тяжкості не оцінювався згідно до пунктів 4.13.1. (невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого); 4.13.2. (Невизначеного кінця ушкодження, що не було небезпечним для життя); 4.7 (Загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження) Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995.

Згідно протоколу огляду предмету від 03.04.2021 було оглянуто карту пам`яті SP micro SD 32 GB, що була надана потерпілим ОСОБА_6 на підставі його заяви від 01.04.2021.

У відповідності до протоколу перегляду відеозапису від 03.04.2021 слідує, що переглянуто відеозапис з файлу відеофонограми «AMBA3359.MOV», який записаний на карту пам`яті SP micro SD 32 GB та встановлено, що відеозапис ведеться в темний час доби. Відеозображення кольорове, у лівій верхній частині відеозображення відображаються дані про дату та час здійсненого відеозапису у форматі «РРРР- ММ-ДД ГГ:ХВ:СК». Відеозображення складається з двох частин: верхня частина відеозображення має висоту меншу, ніж нижня частина відеозображення. Зображення відображається із поворотом на 180°. Початку відеозапису відповідає час згідно з таймером на відеоряді - «2011/03/21 09:40:30», закінченню - «2011/03/21 09:45:30».
При подальшому покадровому перегляді відеозапису встановлено, що на момент початку відеозапису автомобіль, на якому встановлений відеореєстратор, рухається по проїзній частині у межах своєї смуги руху з увімкненим світлом фар. Попереду цього автомобіля по цій же смузі рухається попутний автомобіль. Поступово автомобіль з відеореєстратором наздоганяє попутний автомобіль, що рухався попереду по тій же смузі, після чого вони рухаються з приблизно однаковою швидкістю та з приблизно однією дистанцією. В процесі руху в полі зйомки відеореєстратора з`являється дорожній знак «Краснопавлівка» на білому фоні. Коли таймер на відеоряді показує час «2011/03/21 09:41:28» в полі зйомки із-за лівого заднього габариту попутного автомобіля, що рухався попереду автомобіля з відеореєстратором, з`являється світло фар зустрічного автомобіля, який рухався по своїй смузі. Коли таймер на відеоряді показує час «2011/03/21 09:41:34» в полі зйомки відеореєстратора з`являється світло фар другого зустрічного автомобіля. Після роз`їзду з попутним автомобілем, що рухався попереду автомобіля з відеореєстратором, другий зустрічний автомобіль змінив напрямок свого руху вліво по ходу свого руху та, рухаючись у заносі, виїхав на смугу руху автомобіля з відеореєстратором, де останній своєю передньою частиною контактував з правою боковою частиною зустрічного автомобіля. Після зіткнення автомобіль з відеореєстратором зупинився та знаходився у такому положенні до кінця відеозапису.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/7275-ІТ від 01.07.2021 слідує, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ-21101», р.н. НОМЕР_1 перебувала у працездатному стані.
На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «ВАЗ-21101», р.н. НОМЕР_1 перебувало у працездатному, але технічно несправному стані, через затиснення переднього правого колеса деформованими елементами кузова.
На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «ВАЗ-21101», р.н. НОМЕР_1 знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані, через руйнування стійки стабілізатора поперечної стійкості переднього правого колеса.
Несправність рульового керування автомобіля «ВАЗ-21101», р.н. НОМЕР_1 виникла в результаті ДТП.

Відповідно до висновку судового експерта за результатами проведення судової автотехніної експертизи № СЕ-19/121-21/7276-ІТ від 01.07.2021 слідує, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_2 перебувала у працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на її вихідні параметри.
На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_2 перебувало у технічно несправному та непрацездатному стані, через деформацію ободу керма та затиснення передніх коліс деформованими елементами кузова.
На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_2 знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані, через зміщення елементів підвіски передніх коліс, руйнування стійки стабілізатора поперечної стійкості переднього правого колеса та руйнування стійки стабілізатора поперечної стійкості переднього лівого колеса.
Несправності рульового керування у вигляді деформації ободу керма та затиснення передніх коліс деформованими елементами кузова, виникли в результаті ДТП.
Несправність ходової частини у вигляді зміщення елементів підвіски передніх коліс виникла в результаті ДТП.

Як слідує з висновку експерта за результатами проведення комплексної експертизи відео-, звукозапису і автотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-21-8047 від 27.04.2021 файл відеофонограма (відеозапис дорожньо-транспортної події від 30.03.2021) «AMBA3359.MOV», що зафіксована на карті пам`яті «SP micro SD 32 GB», ознак монтажу не містить.
В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «ВАЗ-21101» ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху.
Водій автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_6 в дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху.
В дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля «ВАЗ-21101» ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху.
В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, експертним шляхом відповісти на питання «Чи мав водій ОСОБА_6 технічну можливість запобігти зіткненню?» не є можливим.
В діях водія автомобіля «ВАЗ-21101» ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП.
В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, експертним шляхом відповісти на питання «Вбачаються чи ні в діях водія ОСОБА_6 невідповідності Правилам дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з настанням події?» не є можливим.
Виходячи з відеозапису «AMBA3359.MOV», місце зіткнення було розташоване на смузі руху автомобіля «ВАЗ-21099».

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт дослідження фотозображень технічних засобів, дослідження обставин дтп і механізму, дослідження технічного стану т.з. ОСОБА_13 , роз`яснюючи висновок експерта № КСЕ-19/121-21-8047 від 27.04.2021, підтвердив даний висновок та показав, що відповісти на 3 питання не виявилося можливим у зв`язку з тим, що з відеозапису неможливо встановити вихідні дані, необхідні для відповіді на це питання. 

Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової експертизи металів і сплавів та виробів з них, автотехнічної експертизи № 9970/10806 від 18.06.2021 руйнування стійки стабілізатора поперечної стійкості автомобіля «ВАЗ 21101», р.н. НОМЕР_1 , має крихкий характер і настало під впливом навантаження, яке перевищило межу міцності матеріалу.
Руйнування стійки стабілізатора поперечної стійкості автомобіля «ВАЗ-21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 виникло в умовах дорожньо-транспортної пригоди в результаті дії ударного навантаження, яке перевищувало по своїй величині межу міцності матеріалу стійки стабілізатора поперечної стійкості, тобто під дією навантажень не експлуатаційного (аварійного) характеру.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/121-20/7272-ІТ від 20.04.2021 слідує, що в момент первинного контакту кут між поздовжньою віссю автомобіля «ВАЗ-21101», р.н. НОМЕР_1 та повздовжньою віссю автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_2 був близьким до 80° (див. схему 1).
Місце зіткнення автомобіля «ВАЗ-21099», р.н. НОМЕР_2 з автомобілем «ВАЗ-21101», р.н. НОМЕР_1 розташовувалось перед уламками скла та фрагментів автомобілів (див. схему позиція 5) по напрямку руху в бік м. Харків.

Як слідує з протоколу огляду транспортного засобу з фото-таблицею від 16.04.2021 оглянуто автомобіль марки «ВАЗ 21101», р.н. НОМЕР_1 , після ДТП. Зовнішнє пошкодження – це стійки стабілізації поперечної стійки переднього правого колеса автомобіля «ВАЗ 21101», н.з. НОМЕР_1 , які вилучені.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом. 

Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Суд, за наслідком допиту обвинуваченого ОСОБА_2 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , судових експертів, дослідження письмових доказів, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку та достатності дійшов висновку про те, що водій автомобіля «ВАЗ-21101» ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали, відповідно дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 286-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Надаючи оцінку твердженням обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисників про те, що в діях потерпілого ОСОБА_6 також є порушення Правил дорожнього руху, зокрема щодо перевищення швидкості руху в населеному пункті, що ускладнило та погіршило наслідки дорожньо-транспортної пригоди, про те, що невстановлені порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху могло істотно вплинути на оцінку суду щодо дій обвинуваченого ОСОБА_2 , суд вважає, що такі твердження обвинуваченого та сторони захисту є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так 30.03.2021 близько 21:30 години ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Гагаріна в смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості контролювати рух керованого ним автомобіля. Таким чином ОСОБА_2 в першу чергу своїми діями щодо приведення у рух автомобіля, будучи в стані алкогольного сп`яніння, створив реальну небезпеку на дорозі, яка призвела до трагічних наслідків.

Такі висновки суду підтверджені тим, що водій ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не міг постійно контролювати рух автомобіля «ВАЗ 21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 та безпечно керувати ним, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив небезпечний маневр повороту ліворуч керованого ним автомобіля в місці, де такий маневр робити було неможливо, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному йому напрямку.

Критично оцінюючи доводи обвинуваченого ОСОБА_2 та сторони захисту, суд також звертає увагу і на вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд звертає увагу на те, що ті докази, які покладені в основу вироку, як кожен окремо, так і в своїй сукупності, надали суду можливість дійти висновку про порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, які знаходилися у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, а тому не надання експертним шляхом відповідей на питання щодо того, чи мав водій ОСОБА_6 технічну можливість запобігти зіткненню та чи вбачаються в діях останнього невідповідності Правилам дорожнього руху, які з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з настанням події, не виключає наявність порушень вимог п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_2 та не звільняє його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Суд вважає необґрунтованими заяви сторони захисту в судових дебатах про неповноту досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження.

Так, у даному кримінальному провадження суд виконав вимогу ч. 6 ст. 22 КПК України та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, кримінальне провадження з 2021 року розглядалося декількома складами суду двох судів і сторона захисту, за наявності відповідних заяв або клопотань, мала всі можливості поставити перед судом всі питання, які вважала за необхідне. 

Суд вважає, що сторона захисту у відповідності до ч. 1 ст. 26 КПК України була вільною у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та мала можливість згідно ч. 2 ст. 22 КПК України на подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. 

Зокрема, захисник ОСОБА_9 заявляв клопотання про призначення додаткової судової автотехнічної та відео-звукотехнічної експертизи, яке судом було задоволено частково та призначено додаткову комплексну судову експертизу відео-, звукозапису і автотехнічну експертизу, до проведення якої залучено комісію експертів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Задовольняючи частково клопотання захисника ОСОБА_9 , суд виходив з того, що слідчим під час призначення комплексної експертизи відео-, звукозапису і автотехнічної експертизи не ставилися питання щодо встановлення швидкості в динаміці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 з моменту в`їзду в населений пункт смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області до моменту зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 , а також щодо відповідності швидкості автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 вимогам Правил дорожнього руху, враховуючи, що ДТП відбулася в населеному пункті. Суд не виключав можливість експертним шляхом, знаючи місце дорожньо-транспортної пригоди та відстань від цих орієнтирів до місця зіткнення, встановити швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 в динаміці, аж до моменту самої пригоди. 
На виконання ухвали від 20.06.2023 суду було надано висновок експерта за результатами проведення додаткової комплексної судової автотехнічної експертизи та відео-звукотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-23/14724 від 22.11.2023, згідно якого швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 при наближенні до дорожньої розмітки «Пішохідний перехід» складала не менше 62 км/год.
Швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 при русі цього автомобіля уздовж осьової лінії дорожньої розмітки 1.6 (одинарної переривчастої лінії) могла складати від 35 км/год до 105 км/год.
Визначити середню швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 на інших ділянках дороги не є можливим в зв`язку обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку.
Швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 при наближенні до дорожньої розмітки «Пішохідний перехід» не відповідала вимогам п.п. 12.4 та 12.9.-б) Правил дорожнього руху.
У зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, не є можливим визначити, чи відповідала вимогам Правил дорожнього руху швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 під час руху цього автомобіля уздовж осьової лінії дорожньої розмітки 1.6 (одинарної переривчастої лінії).
В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, відповісти на запитання «Якщо швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 не відповідала вимогам Правил дорожнього руху, то чи перебувають дії водія автомобіля «ВАЗ-21099» ОСОБА_6 , з технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди?» не є можливим.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_14 , роз`яснюючи висновок експерта № КСЕ-19/121-23/14724 від 22.11.2023, зазначив, що швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 встановлювалась виходячи з дорожньої розмітки, яка була на проїзній частині. Державні стандарти визначають правила нанесення дорожньої розмітки, проте з відеозапису експертним шляхом неможливо було встановити, яка саме довжина смуг, тому експертами було взято їх мінімальну можливу довжину і максимально можливу довжину, у зв`язку з чим експерти дійшли висновків про те, що швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 при русі цього автомобіля уздовж осьової лінії дорожньої розмітки 1.6 (одинарної переривчастої лінії) могла складати від 35 км/год до 105 км/год.

Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_13 , роз`яснюючи висновок експерта № КСЕ-19/121-23/14724 від 22.11.2023, зазначив, що в момент виникнення небезпеки автомобілю «ВАЗ-21099» під керуванням водія ОСОБА_6 швидкість його руху невідома.

Таким чином, фактичними обставинами кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді смерті ОСОБА_10 і отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень породжений конкретними діями обвинуваченого ОСОБА_2 .

У даному випадку суд знову звертає увагу на те, що кримінальне провадження №12021221110000056 надійшло до суду у відношенні ОСОБА_2 і суд, ухвалюючи вирок, згідно ч. 1 ст. 368 КПК України, повинен був вирішити такі питання:
1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 ;
2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;
3) чи винен обвинувачений ОСОБА_2 у вчиненні цього кримінального правопорушення, тощо.
Як зазначено вище, суд дійшов висновків про те, що мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_10 , а потерпілий ОСОБА_6 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження; що діяння ОСОБА_2 по невиконанню вимог п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху знаходилися у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, і містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України; що обвинувачений ОСОБА_2 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за нього.

Сприяючи стороні захисту у встановленні додаткових обставин настання смерті ОСОБА_10 , судом було задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 про призначення комісійної судово-медичної експертизи, оскільки сторона захисту ставила під сумнів наявність причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок події дорожньо-транспортної пригоди та смертю ОСОБА_10 , оскільки у ОСОБА_10 було виявлено поєднану травму грудної клітини і живота з переломами кісток скелета і розривами внутрішніх органів з крововиливами у плевральні і черевну порожнину з явищами порушення гемодинаміки на тлі гнійної пневмонії з ускладненням утворення тромбу (тромбів) з подальшими переміщеннями його потоком крові (емболією) в систему легеневих артерій (тромбоемболія легеневої артерії).

На виконання ухвали від 13.09.2024 суду було надано висновок експерта за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи (експертиза за матеріалами справи) № 08-222/2024 від 15.01.2025, з якого слідує, що за аналізом даних, викладених в завіреній копії медичної карти стаціонарного хворого № 1278 Лозівської ЦРЛ, 30.03.2021 ОСОБА_10 було
доставлено бригадою швидкої допомоги в тяжкому стані, через 40 хв. після дорожньо-транспортної пригоди, з діагнозом: «Поєднана торако-абдомінальна травма. Закриті
переломи ребер... Внутрішньочеревна кровотеча?... Діагноз основний: Політравма.
Сполучена черепно-мозкова, скелетна, торако-абдомінальна травма. Закрита тупа травма
грудної клітини. Множинні переломи ребер праворуч. Правобічний гемопневмоторакс.
Забій контузія правої легені. Забій серця. Розрив великої долі печінки, діафрагмально-
вісцеральної поверхні. Внутрішньочеревна кровотеча. Алкогольне сп`яніння. ОЗЧМТ.
Струс головного мозку? Травматичний шок 2-3 ст.». 30.03.2021 після клінічного
обстеження ОСОБА_15 та результатів інструментального дослідження, за життєвими
показаннями була проведена невідкладна хірургічна операція - «Лапаротомія. Ушивання
правої долі печінки. Ревізія і санація черевної порожнини. Дренування черевної
порожнини»; 30.03.2021 також було проведено дренування правої плевральної порожнини
по Бюлау. Враховуючи нестабільність гемодинаміки, після операції пацієнта в стані
залишкової медикаментозної седації було переведено до палати інтенсивної терапії для
подальшого комплексного лікування, продовження штучної вентиляції легень та
динамічного спостереження. Незважаючи на інтенсивну терапію, стан ОСОБА_10 
прогресивно гіршав із подальшою зупинкою ефективного кровообігу; реанімаційні заходи
були надані в повному об`ємі та не надали ефекту: 01.04.2021, о 05.55 год. була
констатована смерть постраждалого.
За результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 1985 р.н., викладеними у «Висновку експерта» № 12-17/70-ЛЗ/21, експертом були встановлені наступні тілесні ушкодження:
- тулуба: внутрішньошкірні крапкові крововиливи в області проекції 9-12-го
правих ребер по лопатковій лінії, закриті переломи 1-7 правих ребер по задньо-пахвовій
лінії з крововиливами в м`які тканини, розривами пристінкової плеври в зоні переломів;
крововиливи в області коренів обох легень, по всім поверхням лівої легені, по внутрішній,
бічній та передній поверхнях нижньої долі правої легені з множинними розривами плеври
та легені; крововиливи в обидві плевральні порожнини; масивні крововиливи в великий
чепець, брижу кишковика, крововиливи в діафрагму (більше справа), масивні
крововиливи в клітковину переднього і заднього середостіння з крововиливом в
навколосерцеву сумку по передній поверхні; крововилив в ворота селезінки, множинні
підкапсулярні розриви печінки та розрив з розмозженням її правої долі з крововиливом у
черевну порожнину, крововилив правої нирки з наднирником; лінійний перелом правої клубової кістки з розповсюдженням на верхню гілку правої лобкової кістки з масивним крововиливом в оточуючі м`язи; гематома заочеревинного простору справа;
- кінцівок: внутрішньошкірні крапкові крововиливи із садном в області проекції правого плечового суглобу; внутрішньошкірні крапкові крововиливи по задній поверхні правого плеча у середній і нижній третинах; садно посильній поверхні лівої кисті у 1-му між пальцевому проміжку, садно по розгинальній поверхні лівого проміне-зап`ясткового суглобу.
Також при зовнішньому дослідженні трупа були виявлені сліди надання медичної допомоги: катетеризації підключичної вени, дренування правої плевральної порожнини та верхньо-серединної лапаротомії у вигляді ушитої післяопераційної рани, катетеризації сечового міхура.
Вищевказана тупа поєднана травма грудей і живота з переломами кісток скелета і розривами плеври, правої легені і печінки, з крововиливами у плевральні і черевну порожнину, в своєму клінічному перебігу ускладнилась травматичним шоком 2-3 ст., запальними процесами у внутрішніх органах, переважно в правій легені, порушенням реологічних властивостей крові з подальшою гострою легенево-серцевою недостатністю, яку і слід вважати безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 «Тромб деревоподібної» форми в системі легеневої артерії, враховуючи його локалізацію і результати макро- і мікроскопічного дослідження, викладених в дослідницькій частині експертного висновку був змішаним згортком крові, який зазвичай формується в малому колі кровообігу в процесі тривалого вмирання, і не може являтись основною причиною в настанні смерті постраждалого.
Зазначене вище підтверджено характерними морфологічними змінами у внутрішніх органах, виявлених при дослідженні трупа, та результатами мікроскопічного дослідження гістологічних препаратів (№ 13/1492-ДМ/21/12-17/70-ЛЗт/21).
Всі вищевказані тілесні ушкодження мають ознаки зажиттєвих, утворились в швидкій послідовності незадовго до госпіталізації постраждалого в лікувальний заклад 30.03.2021, від дії тупих предметів, які не віддзеркалили в даних ушкодженнях свої індивідуальні особливості, за механізмом удару-струсу, удару, тертя-ковзання (садна).
Всі ушкодження у ОСОБА_10 утворились в умовах дорожньо-транспортної пригоди 30.03.2021, можливо від дії поверхонь (деталей) салону автомобіля, що деформувались внаслідок зовнішньої сили переважно справа, за умов знаходження постраждалого в салоні транспортного засобу в момент зіткнення, на що вказано в постанові. 
Відповідно до п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.07.1995 за № 254/790 (надалі - «Правил...»), тілесні ушкодження, що були встановлені у ОСОБА_10 , за ступенем тяжкості мають ознаки:
- поєднана травма тулуба з переломом кісток скелету і численними розривами внутрішніх органів з крововиливами у плевральні та черевну порожнини, що ускладнилась в своєму перебігу гострою легенево-серцевою недостатністю - тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, згідно п.п. 2.1.3. л), о). «Правил ...»; синці і садна - легких тілесних ушкоджень, згідно до п.п. 2.3.1, 2.3.5 «Правил...».
Між поєднаною травмою тулуба, встановленою у ОСОБА_10 , і настанням його смерті є прямий причинний зв`язок.
Патоморфологічні зміни в серці, макро- і мікроскопічні ознаки яких були виявлені при дослідженні трупу («мішкоподібне» розширення порожнин серця, більше лівих відділів, з дряблою консистенцією серцевого м`язу; помірна гіпертрофія міокарда), були лише несприятливим фоном в післятравматичному періоді, який швидко обумовив гострий розлад кровообігу, та у прямому зв`язку із настанням смерті не перебувають.
Відомості з медичної документації щодо стану ОСОБА_10 , під час його перебування в стаціонарі, вказують на наявність вираженого запального процесу (в клінічному аналізі крові - лейкоцитоз (підвищена кількість лейкоцитів), підвищена ШОЕ (швидкість осідання еритроцитів), палічкоядфний «зсув вліво» - наявність «юних» форм лейкоцитів) вже на 31.03.2021. Такі показники, з одного боку, не виключали фізіологічну реакцією організму на травму тіла, зокрема на некротичні процеси в зоні розмозження печінки, а з другого - можливість існування у ОСОБА_10 хворобливого стану ще до дорожньо-транспортної пригоди, що може бути розцінене лише як несприятливий супутній фактор в настанні його смерті.
Слід зазначити, що особливостями дослідження трупів при «тромбоемболії
системи легеневої артерії» саме для виявлення зони тромбозів та вогнищ
тромбоутворення, згідно п. 2.2.6 «Правил проведення судово-медичної експертизи
(досліджень) трупу у бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом МОЗ
України від 17.01.1995 № 6, є проведення секційних розрізів м`яких тканин верхніх
кінцівок і гомілок по задніх поверхнях до кісток, та дослідження глибоких судин;
дослідження стегон за ходом вен та клітковини тазу з органами малого тазу. Дослідна
частина «Висновку експерта» № 12-17/70-ЛЗ/21» не містить даних щодо дотримання
експертом вищевказаних інструкцій, що є порушенням зазначених вище «Правил».
Посилання на «гнійну пневмонію» ґрунтувалось на значній кількості
формених елементів білої крові - лейкоцитів, виявлених при мікроскопічному дослідженні
шматочків легень, вилучених при дослідженні трупа, що могло бути фізіологічною
реакцією організму на травму. Цей діагноз не був віддзеркалений в історії хвороби, але
«післятравматична нижньочасткова правобічна пневмонія» у ОСОБА_10 мала клініко-
рентгенологічне підтвердження із наданням відповідної антибактеріальної та
дезінтоксикаційної терапії. Макроскопічні морфологічні ознаки, які були виявлені
експертом при внутрішньому дослідженні трупа вказували на наявність набряку правої
легені з ознаками забою у вигляді її тістуватої консистенції, розривів і крововиливів без
достеменної наявності гнійного вмісту в тканинах органу («...з поверхні розрізу при
натисканні стікає велика кількість темно-рожевої пінистої рідини..»), що із виявленими
тромбами в дрібних гілках легеневої артерії, цілком відповідало наслідкам тупої травми -
«забою-контузії правої легені».
Надана медична документація не містить даних щодо існування у ОСОБА_10 захворювань, які б в своєму клінічному перебігу могли ускладнитись тромбоемболією легеневої артерії.

Допитаний в судовому засіданні завідувач відділу комісійних судово-медичних експертиз ОСОБА_16 , роз`яснюючи висновок експерта № 08-222/2024 від 15.01.2025, показав, що для проведення експертизи судом були надані всі необхідні матеріали. Судовий експерт підтримав висновки експерта № 08-222/2024 від 15.01.2025 у повному обсязі і роз`яснив суду поняття тромбоемболії легеневої артерії в ракурсі травм та ушкоджень, отриманих ОСОБА_10 , спростувавши припущення сторони захисту про те, що смерть ОСОБА_10 могла настати внаслідок захворювань, які в своєму клінічному перебігу могли ускладнитись тромбоемболією легеневої артерії та, навпаки, підтвердивши, що саме між поєднаною травмою тулуба, виявленою у ОСОБА_10 , і настанням його смерті є прямий причинний зв`язок.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту, що під час досудового розслідування були порушені права ОСОБА_2 , оскільки він був допитаний як свідок, суд виходить з того, що судом не досліджувався протокол допиту ОСОБА_2 як свідка, а сам ОСОБА_2 допитувався в суді в процесуальному статусі обвинуваченого. 
При цьому суд звертає увагу на те, що судом в основу даного вироку не покладено доказів, які б були отримані внаслідок самовикриття ОСОБА_2 , а ті доказі, на які посилається суд, не мають викривальних свідчень самого ОСОБА_2 чи його думок щодо правової оцінки відносно себе.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту, щодо порушень під час отримання відеозапису з відеореєстратора автомобіля під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , суд виходить з того, що карта пам`яті SP micro SD 32 GB, що містить фіксацію моменту зіткнення автомобілів, була надана потерпілим ОСОБА_6 слідчому на підставі письмової заяви ОСОБА_6 від 01.04.2021, що відповідає положенням п. 3) ч. 1 ст. 56 КПК України, згідно якої потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду та узгоджується із приписами ст. 93 КПК України, згідно якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. 

Сторона захисту вважала, що оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок експерта, зокрема щодо хіміко-токсикологічного аналізу крові та сечі ОСОБА_2 , відповідно докази перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем відсутні. Крім того, сторона захисту вважала недоведеним стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, оскільки медичний заклад, де ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп`яніння, начебто, не включено до переліку закладів, де проводять відповідні експертизи,
Суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо процесуальних порушень під час виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , виходячи з наступного.
Так, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_2 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода; запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. За допомогою спец приладу «Драгер» ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп`яніння. Результат: 1,72 проміле. ОСОБА_2 засвідчив даний акт своїм підписом в розділі: «З результатами згоден». 
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.03.2021 водій ОСОБА_2 31.03.2021 о 02:00 годині пройшов медичний огляд на стан сп`яніння в КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області. Висновок огляду: перебуває у стані алкогольного сп`яніння 0,99 проміле. ОСОБА_2 засвідчив даний висновок своїм підписом в розділі: «Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду».
ОСОБА_2 під час його огляду на стан сп`яніння як за допомогою газоаналізатора, так і в медичному закладі не заперечував щодо наслідків його оглядів і виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 також підтвердив, що вжив пиво до моменту ДТП. 
При цьому суд вважає хибною думку сторони захисту щодо обов`язковості доказування стану алкогольного сп`яніння тільки певними доказами, зокрема лише експертними дослідженнями, оскільки вимогами ст. 242 КПК України не визначається обов`язкове забезпечення проведення експертизи для встановлення стану будь-якого сп`яніння підозрюваної особи.
Такої думки додержується і Верховний Суд, який у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 15.03.2018 у справі № 372/2291/16-к (провадження № 51-138км18) зазначив, що, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази, у тому числі показання свідків, місцевий суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку й достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення засудженим інкримінованого злочину в стані алкогольного сп`яніння, відповідно обґрунтовано визнав цю обставину обтяжуючою у відповідності з вимогами ст. 67 КК. Верховний суд дійшов висновку, що в кримінальному провадженні не виключається можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Таким чином, фактичними обставинами кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді смерті ОСОБА_10 і отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень породжений конкретними діями обвинуваченого ОСОБА_2 .

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом не встановлено.
При цьому суд не може віднести до обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , його заяву в суді про щире каяття у вчиненому, оскільки таке каяття за своїм змістом не є щирим, враховуючи те, що воно висловлене лише як бажання пом`якшити свою відповідальність за вчинене, зважаючи і на те, що ОСОБА_2 після вчинення кримінального правопорушення і на протязі тривалого розгляду справи судом не вжив жодних заходів щодо відшкодування завданих ним збитків або усунення заподіяної шкоди внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_10 помер, а потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює кабельником-спаювальником 5 розряду відділу АСК, КВП та зв`язку (дільниця зв`язку) в Комплексі Водопідготовки «Дніпро», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання відносно ОСОБА_2 скарг не надходило, за місцем роботи ОСОБА_2 характеризується позитивно.
Крім вказаного судом при призначенні покарання ОСОБА_2 враховується і досудова доповідь, складена провідним інспектором Лозівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, відповідно до якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_2 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Таким чином, покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
При цьому, суд критично оцінює думку сторони захисту щодо можливості призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання із застосуванням приписів ст. 75, 76 КК України, оскільки ч. 1 ст. 75 КК України визначена заборона звільнення від відбування покарання з випробуванням якщо порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту було вчинено особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання із застосуванням приписів ст. 69 КК України також не має, оскільки судом не встановлено кількох обставин, що пом`якшують ОСОБА_2 покарання та таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. 

В межах кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 150000 гривень та моральну шкоду в сумі 50000 гривень.
Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди потерпілий ОСОБА_6 обґрунтував тим, що у період з 01.04.2021 по теперішній час на загальну суму 150000 гривень ним здійснені ремонт пошкодженого від ДТП автомобіля (придбання запасних частин та оплата робіт по ремонту); придбані ліки та здійснено плату за послуги лікарів; придбано додаткове харчування; здійснено ремонт пошкодженого при ДТП належного йому мобільного телефону; здійснено оплату вимушеної оренди іншого транспортного засобу для заняття підприємницькою діяльністю;здійснено транспортні витрати (прибуття за викликом слідчого та суду по даному кримінальному провадженню для проведення слідчих дій та участь у судовому провадженні із м. Харків до м. Лозова); не отримано заробіток у вигляді доходів від заняття підприємницькою діяльністю; здійснено витрати на правову допомогу адвоката.
В подальшому потерпілим ОСОБА_6 подано до суду клопотання, з якого убачається, що він орендував мопед на протязі 24-х тижнів, а саме: з 17.05.2021 по 31.10.2021, про що свідчить договір оренди. Також задля безпеки руху ним був придбаний мотоциклетний шлем вартістю 1300 гривень. Також потерпілий додав, що внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень він тривалий час не працював і не мав змоги сплачувати за оренду квартири на протязі двох місяців.
Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_6 обґрунтував тим, що йому завдана фізична та моральна шкода, яка виразилась в фізичних і душевних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків із знайомими і близькими йому людьми, відмовою відповідача компенсувати завдану йому шкоду, а саме: 
1. Внаслідок раптового ДТП, йому була завдана велика фізична біль, яка спричинила йому великі фізичні та душевні страждання. Наслідки нанесених йому тілесних пошкоджень він відчуває до даного часу. 
2. Нанесені йому тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Постійний біль, який супроводжував його протягом стаціонарного лікування, також дає знати і в даний час, постійно спричиняє йому фізичні і душевні страждання. 
3. Після дорожньо-транспортної пригоди у йому з`явилося почуття страху при керуванні автотранспортними засобами. Дане почуття страху причиняє йому душевні страждання. 
4. Внаслідок винних дій відповідача порушився його устрій життя та виробничі стосунки. Він вимушений докладати більше зусиль для організації свого життя. Він втратив душевний спокій, оскільки вимушений багато часу витрачати на лікування та оформлення необхідних документів. Порушені його стосунки із близькими та знайомими йому людьми. Дані обставини також причиняють йому душевні страждання. 
5. Він живе разом із сім`єю, в нього на утриманні мається дружина та двоє малолітніх дітей. Крім доходу від підприємницької діяльності, який він одержував, інших джерел для свого існування у нього не має. Внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень він тривалий час не працював. Для відновлення фізичного стану йому необхідні додаткові продукти харчування, для купівлі яких він, в зв`язку з відсутністю коштів, вимушений був позичати гроші у близьких і знайомих йому людей. Дані обставини також причинили йому душевні страждання. 
6. Наслідки нанесених мені тілесних ушкоджень турбують його і в даний час. Невідомість того, який ще період часу займе відновлення його фізичного стану, і чи не приведуть нанесені йому внаслідок винних дій відповідача тілесні ушкодження до більш тяжких наслідків, постійно причиняють йому великі душевні страждання. 
З урахуванням характеру, обсягу і тривалості завданих мені фізичних і душевних страждань, тяжкості вимушених змін у моїх життєвих і виробничих стосунках, завдану йому моральну шкоду він оцінює в 50000 гривень.
Вказані вище матеріальна та моральна шкода обвинуваченим ОСОБА_2 добровільно не відшкодовані.
Цивільний позивач ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.
Цивільний відповідач ОСОБА_2 визнав частково цивільний позов, а саме: в частині стягнення витрат на лікування потерпілого.
Суд, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 , виходить з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до приписів ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Щодо відшкодування матеріальних витрат ОСОБА_6 суду надані наступні докази:
-копія акту виконаних робіт від 31.03.2021 про те, що 31.03.2021 було проведено дослідження (спірально-комп`ютерної томографії) загальною вартістю 1000 гривень. Розрахунок проводився згідно квитанції № 5955993/ВН 665 від 31.03.2021;
-копія акту виконаних робіт від 01.04.2021 про те, що 01.04.2021 було проведено дослідження (магнітно-резонансна томографія) загальною вартістю 950 гривень. Розрахунок проводився згідно квитанції № 6038986/ВН 676 від 01.04.2025;
-копії квитанцій на лікування на загальну суму 4189,32 гривень.
-копію платіжної інструкції № 0.0.3785609065.1 від 25.07.2024 на суму 4500 гривень;
-копію товарного чеку від 21.06.2021 на суму 4469 гривень;
-витрати на правову допомогу в сумі 45000 гривень, яку надавав представник – адвокат ОСОБА_17 у зв`язку із представництвом його інтересів в суді під час розгляду даного кримінального провадження, у відповідності до договору про надання правової допомоги від 01.08.2021, додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.08.2021, акту опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 18.12.2022 та квитанції про отримання коштів віл клієнта від 18.12.2022;
-копія звіту № 120/2024 про оцінку автомобіля ВАЗ 21099 держномер 69864ХК від 27.07.2024, згідно якого матеріальний збиток завданий власникові автомобіля ВАЗ 21099 держномер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП станом на час дослідження 25.07.2024 без урахування величини втрати товарної вартості складає 50816,23 грн. 
Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 є підтвердженим в частині витрат на ремонт пошкодженого від ДТП автомобіля; придбання ліків та здійснення плати за послуги лікарів. 
У той же час суд вважає недоведеним матеріальну шкоду в частині необхідності придбання ОСОБА_6 додаткового харчування, оскільки суду не надано відповідних медичних даних щодо необхідності посиленого харчування; в частині здійснення ремонту пошкодженого при ДТП належного йому мобільного телефону, оскільки суду не надано доказів того, що внаслідок ДТП було пошкоджено мобільний телефон потерпілого; в частині здійснення оплати вимушеної оренди іншого транспортного засобу для заняття підприємницькою діяльністю, оскільки суду не надано доказів того, що ОСОБА_6 займався підприємницькою діяльністю, що безпосередньо пов`язана із керуванням автомобілем, що доходи від такої діяльності також пов`язані із керуванням автомобілями, що потерпілий потребував інший транспортний засіб, зокрема мопед, який за родом його діяльності міг замінити собою легковий автомобіль, у зв`язку з чим відсутні докази, які б вказували на причинний зв`язок між ДТП та необхідністю витрат в частині оренди мопеду та придбання мотоциклетного шлему, а також щодо тривалої не працездатності ОСОБА_6 , оскільки медичні докази цьому відсутні, як є не доведеними і позовні вимоги в частині відсутності змоги потерпілого сплачувати за оренду квартири у зв`язку із подією ДТП.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_6 в частині здійснення транспортних витрат по прибуттю за викликом слідчого та суду по даному кримінальному провадженню для проведення слідчих дій та участь у судовому провадженні із м. Харків до м. Лозова, оскільки суду не надано доказів з приводу таких витрат; в частині не отримання заробітку у вигляді доходів від заняття підприємницькою діяльністю, оскільки суду також не надано доказів, які б вказували на те, що такий дохід дійсно був би отриманий (не гіпотетично), якщо би ДТП не сталося; які б вказували на причинний зв`язок між злочином і втратою доходу; які б підтверджували конкретний розмір не отриманого доходу (з посиланням на розрахунки, документи, договори тощо).
Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_6 в частині здійснення витрат на правову допомогу в сумі 45000 гривень, яку надавав представник – адвокат ОСОБА_17 у зв`язку із представництвом його інтересів в суді під час розгляду даного кримінального провадження, оскільки під час судового провадження представник – адвокат в інтересах ОСОБА_6 участі не приймав. 
Таким чином, цивільний позивач ОСОБА_6 має право на стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_2 матеріальних витрат на загальну суму 56955 гривень 55 копійок.
Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. 
Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Суд дійшов висновку, що в результаті пошкодження автомобіля, який перебував у володінні потерпілого, внаслідок отримання тілесних ушкоджень та подальшого лікування ОСОБА_6 спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим на підставі вимог ст. 1167, 1168 ЦК України.
Враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, суд вважає, що відповідно глибині душевних страждань потерпілого буде відповідати сума компенсації моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, що узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 в іншій частині слід відмовити.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.
Питання про скасування арешту майна суд вирішує у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк шість років.

Рахувати початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_2 з дати його затримання на виконання вироку суду.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди – 56955 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди – 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а всього 106955 (сто шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок. 
У задоволенні цивільного позову в іншій частині – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових автотехнічних експертизи, на загальну суму 6178 (шість тисяч сто сімдесят вісім) гривень 32 (тридцять дві) копійки. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням комплексної експертизи відео -, звукозапису і автотехнічної експертизи, в сумі 7355 (сім тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням комплексної судової експертизи металів і сплавів та виробів з них, автотехнічної експертизи, в сумі 11326 (одинадцять тисяч триста двадцять шість) гривень 26 (двадцять шість) копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової транспортно-трасологічної експертизи, в сумі 3595 (три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 9 (дев`ять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням додаткової комплексної судової автотехнічної експертизи та відео-звукотехнічної експертизи, в сумі 9560 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень. 

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2021, на стійку стабілізатора поперечної стійки переднього правого колеса автомобілю «ВАЗ 21101», р.н. НОМЕР_1 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2021, на автомобіль «ВАЗ 21101», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, яким керував ОСОБА_2 (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_18 ), та автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_2 , червоного кольору, яким керував ОСОБА_6 (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_19 ).

Речові докази:
- автомобіль «ВАЗ 21101», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору (квитанція № 20/445) – повернути ОСОБА_2 ;
- автомобіль «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_2 , червоного кольору (квитанція № 20/445) – повернути ОСОБА_6 ;
- відеозапис ДТА «АМВА3359.МОV», який записаний на карту пам`яті SP micro SD 32 GB, – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- стійку стабілізатора поперечної стійки переднього правого колеса з автомобілю «ВАЗ 21101», р.н. НОМЕР_1 (квитанція № 20/492), – повернути ОСОБА_2 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1