Справа № 212/4428/26 
3/212/842/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Ваврушак Н.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка  проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення
В С Т А Н О В И В:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення складеним 16.03.2026, ОСОБА_1 провадила господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, а саме 16.03.2026 року на території магазину за адресою вул..Едуарда Фука, 81 в Покровському районі м. Кривого Рогу здійснювала торгівлю тютюновими виробами без державної реєстрації, чим порушила Закон України «Про ліцензування господарської діяльності», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
У судовому засідання ОСОБА_1 заперечувала з приводу вчинення правопорушення. Зазначила, що відсутні докази того, що вона здійснювала продаж товарів з метою отримання прибутку та провадила господарську діяльність, а не здійснювала продаж власних речей, що не підпадає під зміст ст. 164 КУпАП. Зазначила, що не займалась господарською чи підприємницькою діяльністю, не отримувала прибутку. Просила закрити провадження у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходить до таких висновків.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП, передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
За приписами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 проводила саме господарську (підприємницьку) діяльність.
Також, в протоколі посадовими особами зазначено, що ОСОБА_1 не зареєстрована фізичною особою підприємцем. При цьому, знову ж таки, не зазначено, який саме від підприємницької діяльності вона здійснює, в чому ця діяльність полягає: виготовлення речей/товару, продаж чи перепродаж товарів широкого вжитку, надання послуг, виконання якихось робіт, чи це щось інше.
У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.
Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Оцінивши у сукупності докази, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Повернути вилучені предмети торгівлі – 149 пакувань тютюнових виробів, які зберігаються у кімнаті зберігання ВП №3 квитанція №60№6717 від 16.03.2026року, особі, у якій було вилучено.
Постанова може оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Н. М. Ваврушак