РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
12 березня 2026 р.  Справа № 120/15063/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , центр, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що у 2025 році вона завантажила мобільний застосунок Резерв+ та сформувала свій електронний військово-обліковий документ, з якого встановила, що її виключено з військового обліку як непридатну до військової служби на підставі постанови ВЛК від 10.07.2019. З метою з`ясування, на якій підставі її виключено з військового обліку, позивач зверталась до відповідача з запитами про надання копії наказу про виключення з військового обліку у 2019 році та надання копії наказу про поновлення її на обліку у 2023 році.
Листом від 22.09.2025 № 8027 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що у його володінні запитувані накази відсутні, оскільки такі не видавались.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо виключення з військового обліку, вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду. 
Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
17.11.2025 позивачем надано заяву про виконання вимог ухвали суду.
Ухвалою суду від 25.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Також, даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 19.01.2026 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 : підстави внесення інформації до військово-облікового документу Резерв+ про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку; постанову військово-лікарської комісії щодо ОСОБА_1 від 10.07.2019, на підставі якої внесено відомості до військово-облікового документу Резерв+ про непридатність позивачки до військової служби з виключенням з військового обліку; докази прийняття відповідачем рішення про виключення позивача з військового обліку, дату такого виключення, а також надання підтверджуючих документів щодо повідомлення позивачки про прийняте рішення.
20.01.2026 позивачем надано клопотання про долучення та врахування доказів. Згідно з наданими письмовими поясненнями позивач зазначає, що висновок ВЛК 2019 року не може вважатися належним та достатнім доказом об`єктивного стану здоров`я позивача на відміну від висновку експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” від 21.04.2025. Також, позивач посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 “Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період” зазначає, що під час мобілізації та/або дії воєнного стану строк дії довідки з висновком ВЛК щодо придатності до військової служби становить 12 місяців, відтак для підтвердження стану здоров`я ВЛК необхідно пройти повторно. Позивач вважає, що висновок військово-лікарської комісії був ухвалений в межах оцінки придатності до військової служби та з урахуванням обмеженого кола медичних критеріїв. Натомість висновок експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” від 27.04.2025 є спеціалізованим медико-експертним документом, який ґрунтується на комплексній оцінці стану здоров`я, стійких порушень функцій організму та обмежень життєдіяльності, а порушення стану здоров`я, що обмежували б життєдіяльність, згідно з зазначеним висновком відсутні. Відтак, вказаний висновок позивач просить врахувати при ухваленні рішення.
26.01.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позову, вказуючи на те, що за встановленими обставинами, відповідно до облікової картки ОСОБА_1 19.03.2019 року взята на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з бажанням позивачки поновитися в ЗСУ, остання звернулась для проходження медичного огляду на придатність до військової служби, де відповідно до довідки військово-лікарської комісії №125/955 від 10.07.2019 року позивачку визнано непридатною до військової служби з виключенням із військового обліку та внесено відповідний запис до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статі 37 Закону № 2232-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
На час виключення позивачки з військового обліку був чинним Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921 (далі - Порядок № 921).
Відповідно до пункту 56 Порядку № 921 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством. Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах здійснюється за їх особистої присутності.
Про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.
В подальшому Порядок № 921 втратив чинність у зв`язку з прийняттям Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487).
Листом від 08.08.2019 року за №1610 повідомлено ОСОБА_1 , що для отримання довідки форми 4 про придатність до військової служби їй необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, представник відповідача зазначає, що визначена Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” підстава для виключення позивача з військового обліку, а саме визнання її непридатною до військової служби ВЛК, була дотримана.
Також представник відповідача вказує, що на даний час до Закону № 2233-ХІІ внесені зміни Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку” (набрав чинності 18.05.2024) та статтю 37 Закону № 2233-ХІІ викладено у новій редакції.
Зокрема, частиною шостою статті 37 Закону № 2233-ХІІ установлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які: визнані непридатними до військової служби.
Підсумовуючи, представник відповідача зазначає, що підстава “визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку” була виключена з переліку таких, згідно з якими відбувалось виключення з військового обліку. Проте, в чинній редакції міститься підстава виключення з військового обліку як “визнані непридатними до військової служби”.
Також представник відповідача зауважує, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та її придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарських комісій, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Ухвалою суду від 30.01.2026 поновлено ІНФОРМАЦІЯ_4 строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято поданий відзив разом з доданими матеріалами до розгляду. Цією ж ухвалою запропоновано позивачу у 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали подати до суду відповідь на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
02.02.2026 позивачкою подано відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, не довів правомірність виключення її з військового обліку, а також не надав належним чином завірених наказів про виключення позивачки з військового обліку, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Мотивуючи доводи відповіді на відзив позивачка зазначає, що рішення військово-лікарської комісії, на яке посилається відповідач, було прийнято військовим комісаріатом, який не є тотожним та належним суб`єктом у спірних правовідносинах із територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, при цьому позивачка не скеровувалась ТЦК та СП на проходження ВЛК, що є грубим порушенням вимог Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та нормативних актів Міністерства оборони України, якими встановлено виключний порядок направлення на ВЛК і реалізації її рішень.
За таких обставин, позивачка вважає, що відповідне “рішення ВЛК” від 10.07.2019р., не могло породжувати жодних правових наслідків, а його використання відповідачем як підстави для виключення позивачки з військового обліку свідчить про юридичну нікчемність таких підстав та вчинення дій не на підставі, не в межах повноважень і не у спосіб, визначені законом, що суперечить статті 19 Конституції України та статтям 2, 6 КАС України.
05.02.2026 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначає, що на час виключення позивачки з військового обліку підстави та порядок виключення з військового обліку регулювались положеннями Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до норм зазначених правових актів, підставою для виключення з військового обліку є саме рішення військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, а не видача наказу про виключення. Позивач, посилаючись на нібито необхідність винесення наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 про її виключення з військового обліку, не спирається на жодну норму закону, що регулює дане питання. 
Також зазначає, що правовідносини, пов`язані з реалізацією рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.07.2019, регулювалися відповідними чинними на той час нормами права, які й були застосовані. Ліквідація державного чи іншого органу не скасовує автоматично його правомірні постанови, індивідуальні акти або зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або актом про ліквідацію. Правомірні рішення продовжують діяти до моменту їх скасування або виконання, а правонаступництво (якщо воно є) передбачає перехід відповідальності. Отже, такі правовідносини є завершеними в момент виконання рішення, незалежно від назви органу, який приймав таке рішення.
Крім того, представник відповідача вказує на помилковість внесення 01.09.2023 року запису про повторне взяття ОСОБА_1 на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Як зазначає представник відповідача, такий запис дійсно існував у раніше виданому тимчасовому військовому обліковому документі №21030/MB002411 від 19.03.2019 року. Однак через невідповідність даних паперового військово-облікового документа наявним обліковим даним, на адресу позивачки було направлено лист №6427 від 22.07.2025 з вимогою замінити військово-обліковий документ на інший. Так, 22.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась з заявою видати військово-обліковий документ у зв`язку з заміною тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 19.03.2019. Як наслідок, ІНФОРМАЦІЯ_2 30.07.2025 року останній було видано новий військово-обліковий документ, що підтверджується її особистим підписом у відомості видачі військово-облікових документів на бланку, порядковий номер 272. В свою чергу, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 було вилучено та знищено, тому посилання позивачки на відомості, що містить копія документа, який знаходиться в матеріалах справи, не може братись до уваги, оскільки такий доказ не є достовірним.
11.02.2026 позивачкою надано письмові пояснення на заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких позивачка зазначає, що ВЛК не є суб`єктом, уповноваженим приймати рішення про військовий облік, а отже її висновок не може бути самостійною підставою для виключення з обліку. Крім того, позивач наголошує на тому, що відповідачем не враховано витяг з рішення експертною команди з оцінювання повсякденного функціонування особи – Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я», у якому зазначено про відсутність у позивачки захворювань, що мають невиліковний характер. Враховуючи наданий висновок експертної команди, позивач вважає, що правомірність виключення її у 2019 році з військового обліку спростована. 
Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Позивач у період з 14.11.2000 по 15.10.2002 проходила військову службу в Збройних Силах України.
Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Військово-повітряних сил Збройних Сил України від 05.10.2002 № 060-пм ОСОБА_1 звільнена у запас за станом здоров`я та направлена на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В подальшому, позивачем було втрачено військово-обліковий документ, у зв`язку з чим її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07.03.2019 та постановою в справі про адміністративне правопорушення.
19.03.2019 на ім`я ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення військовозобов"язаного № НОМЕР_2 , в якому зазначено про її непридатність до військової служби у мирний час та обмежену придатність у воєнний час. В пункті 12 "Особливі відмітки" міститься запис, що 05.08.2002 року визнана непридатною до військової служби у мирний час, обмежено придатною у воєнний час. В пункті 13 вказаного посвідчення зазначено, що ОСОБА_1 взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 19.03.2019, а 01.09.2023 – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пункт 14 вказаного тимчасового посвідчення не містить відомостей щодо виключення позивачки з військового обліку військовозобов`язаних. Копію вказаного тимчасового посвідчення позивач долучила до позовної заяви.
В свою чергу, згідно з відомостями військово-облікового документу з Резерв+, сформованого 13.10.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 виключена з військового обліку, підстава виключення - непридатна, категорія обліку не військовозобов`язана. При цьому вказана дата ВЛК 10.07.2019, постанова ВЛК - непридатна з виключенням з військового обліку.
Відповідно до облікових даних ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач була виключена з військового обліку 10.07.2019 року. 
У зв`язку з невідповідністю даних паперового військово-облікового документа (тимчасового посвідчення військовозобов"язаного № НОМЕР_2 ) наявним обліковим даним ( в частині відсутності інформації про виключення з військового обліку, а також проходження медичного огляду ВЛК 10.07.2019 ), відповідачем на адресу позивачки було направлено лист № 6427 від 22.07.2025 з вимогою замінити військово-обліковий документ на інший.
22.07.2025 позивач подала до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про видачу військово-облікового документу на бланку, у зв"язку з заміною ТПВ, оновленням даних.
Згідно з відомості (за липень ) видачі військово-облікових документів на бланку 30.07.2025 позивачці видано військово-обліковий документ на бланку, що підтверджується її особистим підписом в записі за номером 272.
В подальшому, з метою з`ясування, на якій підставі її виключено з військового обліку, позивач зверталась до відповідача з запитами про надання копії наказу про виключення з військового обліку у 2019 році та надання копії наказу про поновлення її на обліку у 2023 році.
Листом від 22.09.2025 № 8027 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивачку, що у його володінні запитувані накази відсутні, оскільки такі не видавались.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо виключення з військового обліку, вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить:
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 поставити ОСОБА_1 на облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 ; внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про перебування ОСОБА_1 на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 , та видати військово-обліковий документ; вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності винних осіб.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу “заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом”. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статі 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII (в редакції на час виключення позивачки з військового обліку – 10.07.2019) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку. 
18 травня 2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», яким внесено зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та статтю 37 Закону № 2233-ХІІ викладено у новій редакції. 
Зокрема, частиною шостою статті 37 Закону № 2233-ХІІ установлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі. 
З аналізу викладених норм видно, що підстава «визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку» була передбачена Законом № 2232-XII в редакції на час виключення позивачки з військового обліку – 10.07.2019, а в подальшому була виключена з переліку таких, згідно з якими відбувалось виключення з військового обліку. Проте, в чинній редакції, зокрема і в редакції станом на 30.07.2025 року (дату отримання позивачкою нового військово - облікового документу), міститься така підстава виключення з військового обліку як «визнані непридатними до військової служби».
Крім того, частиною 6 статті 37 Закону № 2233-ХІІ визначено, що у громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
В свою чергу, на час виключення позивачки з військового обліку - 10.07.2019 року був чинним Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921 (далі - Порядок № 921). 
Відповідно до пункту 56 Порядку № 921 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством. Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах здійснюється за їх особистої присутності. Про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки. 
При цьому, норми Порядку № 921, які були чинними на час визнання позивачки непридатною до військової служби та виключення її з військового обліку ( 10.07.2019 року ), не містять приписів щодо необхідності прийняття територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки наказу про виключення військовозобов`язаних з військового обліку, у зв`язку з визнанням їх непридатними до військової служби.
Як встановлено судом відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів, позивач у період з 14.11.2000 по 15.10.2002 проходила військову службу в Збройних Силах України.
Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Військово-повітряних сил Збройних Сил України від 05.10.2002 № 060-пм ОСОБА_1 звільнена у запас за станом здоров`я та направлена на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В подальшому, позивачем було втрачено військово-обліковий документ, у зв`язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07.03.2019 та постановою в справі про адміністративне правопорушення.
19.03.2019 на ім`я ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення військовозобов"язаного № НОМЕР_2 , взамін втраченого квитка, в якому зазначено про її непридатність до військової служби у мирний час та обмежену придатність у воєнний час. В пункті 12 "Особливі відмітки" міститься запис, що 05.08.2002 року визнана непридатною до військової служби у мирний час, обмежено придатною у воєнний час. 
Копію вказаного тимчасового посвідчення позивач долучила до позовної заяви як доказ, проте, суд звертає увагу, що представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив наголошує на недостовірності такого доказу, вказуючи, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 було вилучено та знищено при заміні військово - облікового документу.
Наведені доводи представника відповідача підтверджуються наступним.
Як зазначає представник відповідача, у зв`язку з бажанням позивачки поновитися на службі в Збройних Силах України, остання звернулась для проходження медичного огляду ВЛК щодо визначення придатності до військової служби.
Згідно з карткою обстеження та медичного огляду від 10.07.2019 року позивач була обстежена відповідними спеціалістами, за наслідком чого прийнята постанова ВЛК згідно з якою ОСОБА_1 визнана непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку ( а.с. 126 - 129 ). 
Наведене підтверджується і довідкою військово-лікарської комісії від 10.07.2019 №125/955, згідно з якою постановою ВЛК від 10.07.2019 року ОСОБА_1 визнана непридатною до військовою служби з виключенням з військового обліку (а.с. 125).
Відомості щодо медичного огляду та виключення позивачки з військового обліку на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37, у зв`язку з визнанням її непридатною до військової служби, внесені до облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) серія НОМЕР_3 (п. 34 та 37 облікової картки) (а.с.131). 
Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08.08.2019 №1610 на звернення позивачки № Ж-56 від 24.07.2019 останній роз`яснено, що з наказами щодо її звільнення та призову на військову службу, що знаходяться в її особовій справі, як військовослужбовця, її повинні були ознайомити у військовій частині, де позивачка проходила військову службу. Також роз`яснено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_8 для отримання довідки Ф4 про придатність позивачки до військової служби (а.с. 130).
В свою чергу, згідно з відомостями військово-облікового документу з Резерв+, сформованого 13.10.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 виключена з військового обліку, підстава виключення - непридатна, категорія обліку не військовозобов`язана. При цьому вказана дата ВЛК 10.07.2019, постанова ВЛК - непридатна з виключенням з військового обліку.
У зв`язку з невідповідністю даних паперового військово-облікового документа (тимчасового посвідчення військовозобов"язаного № НОМЕР_2 ) наявним обліковим даним, що внесені в облікову картку ( в частині відсутності інформації про виключення з військового обліку, а також проходження медичного огляду ВЛК 10.07.2019 ), відповідачем на адресу позивачки було направлено лист № 6427 від 22.07.2025 з вимогою замінити військово-обліковий документ на інший.
22.07.2025 позивач подала до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про видачу військово-облікового документу на бланку, у зв"язку з заміною ТПВ, оновленням даних.
Згідно з відомості (за липень ) видачі військово-облікових документів на бланку 30.07.2025 позивачці видано військово-обліковий документ на бланку, що підтверджується її особистим підписом в записі за номером 272.
Зазначена інформація також внесена до облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) серія НОМЕР_3 (п. 36).
Суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей, що постанова ВЛК від 10.07.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнана непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку ( а.с. 126 - 129 ), була переглянута та скасована в установленому законом порядку. 
Також відсутні докази, що позивач після 10.07.2019 року проходила медичний огляд військово-лікарською комісією і за висновками такого вона визнана придатною до військової служби.
Згідно з п. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі - Порядок № 1487) взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення (зняття) з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.
Пунктом 22 Порядку № 1487 визначено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначає Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402).
Згідно з п. 1.2 Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза - це визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно (п. 2.1 Положення № 402).
Отже, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії. При цьому підставою для взяття на військовий облік та виключення з нього є постанова військово-лікарської комісії про придатність чи непридатність особи до військової служби.
В свою чергу, особи, виключені з військового обліку у встановленому законом порядку, не є військовозобов`язаними і не повинні проходити ВЛК для визначення їх придатності до військової служби. 
А виключення з військового обліку у встановленому законом порядку не передбачає подальшого поновлення/ взяття на облік. 
Частиною 6 статті 37 Закону № 2233-ХІІ визначено, що у громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Підсумовуючи суд констатує, що згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 10.07.2019 № 125/955 ОСОБА_1 визнана непридатною до військовою служби з виключенням з військового обліку і, відповідно, відповідачем правомірно виключено 10.07.2019 року позивачку з військового обліку, про що внесено відомості до облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) серія НОМЕР_3 (п. 34 та п. 37) (а.с.131). 
Згідно з відомістю (за липень) видачі військово-облікових документів на бланку 30.07.2025 позивачка отримала військово-обліковий документ на бланку, що підтверджується її особистим підписом в записі під номером 272.
Зазначена інформація також внесена до облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) серія НОМЕР_3 (п. 36) ( а.с. 131 ).
Таким чином, 30.07.2025 року позивачці було видано військово - обліковий документ на бланку, який містить актуальні дані про виключення її з військового обліку. 
Такі дані відповідають відомостям внесеним в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів та зазначеним у військово-обліковому документі з Резерв+, сформованому 13.10.2025 року ( а.с. 10 ).
В свою чергу, надання позивачкою до матеріалів позовної заяви копії тимчасового посвідчення військовозобов"язаного від 19.03.2019 року є поданням недостовірних доказів, оскільки, як було встановлено судом вище, таке було вилучено під час видачі позивачці 30.07.2025 року нового військово-обліковий документ на бланку.
Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_7 позивачку виключено з військового обліку правомірно, у відповідності до вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII, та відсутні правові підстави для взяття останньої на військовий облік військовозобов"язаних, а також для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про перебування ОСОБА_1 на обліку військовозобов`язаних.
Щодо посилань позивачки на витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонування стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 21.04.2025, згідно з яким рішення МСЕК про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю визнано таким, що відповідає законодавству, то такі посилання в контексті спірних правовідносин є необґрунтованими, а зазначений витяг є неналежним доказом у цій справі, з огляду на таке.
Згідно з ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
В свою чергу, для визначення ступеня придатності особи до військової служби проводиться військово-лікарська експертиза, яку уповноважені проводити виключно військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі), що передбачено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.
Отже, саме висновок військово-лікарської комісії про придатність чи не придатність особи до військової служби є належним доказом оцінки стану здоров`я для визначення можливості проходження військової служби.
В той же час, згідно з п. 3 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338, експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи”.
Отже, експертні команди створені з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, а не визначення ступеню придатності до військової служби.
В даному випадку, саме довідка військово-лікарської комісії від 10.07.2019 № 125/955, згідно з якою ОСОБА_1 визнана непридатною до військовою служби з виключенням з військового обліку, є належним доказом, що підтверджує правомірність виключення позивачки з військового обліку. 
Щодо посилань позивачки на п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, то зазначеним пунктом визначено, що у разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
При цьому, позивач не є резервістом чи військовозобов`язаною, а повторне проходження ВЛК після висновку про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку не передбачено чинним законодавством, а отже довідка з висновком ВЛК про непридатність до військової служби не має строку дії.
Відтак, суд не приймає до уваги вищенаведені доводи позивачки, оскільки такі є необґрунтованими. 
Щодо посилань позивачки на те, що рішення військово-лікарської комісії, на яке посилається відповідач, було прийнято військовим комісаріатом, який не є тотожним та належним суб`єктом у спірних правовідносинах із територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, суд зазначає, що такі доводи теж є необґрунтованими та відхиляються з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 р. № 389, військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.
У зв`язку з затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, втратило чинність Положення про військові комісаріати, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 р. № 389.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) є правонаступниками військових комісаріатів, на базі яких вони були створені, що закріплено частиною 2 Прикінцевих положень Закону України №1357-IX від 30.03.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку».
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_7 є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_3 та є належним суб`єктом у спірних правовідносинах.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р. рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються, для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
В свою чергу, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та надавши оцінку наявним доказам, суд зауважує, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року).
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні докази, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна