Головуючий у суді першої інстанції: Константінова К.Е.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
права № 757/51676/24-п
провадження № 33/824/661/2026

3 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Шкоріної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Карачун І.О.,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 3 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2025ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 605,60 грн.
В постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1 22.10.2024 о 10 год. 40 хв. в м. Київ, вул. Іоанна Павла, 4/6, керував автомобілем Рено, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, тремор кінцівок пальців рук, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру № 474172 працівника поліції.
Не погодившись з вказаною постановою, 26.11.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2025, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
В апеляційній скарзі посилається на порушення працівниками поліції наступного: запис боді-камери № 474172 інспекторів поліції починається вже при зупинці автомобіля та виходу з нього апелянта; причини зупинки не відомі та не встановлені та змінюються декілька разів, відповідно зупинка та поверхневий огляд були незаконними; о 10 год.41 хв. зафіксована неодноразова згода ОСОБА_1 на проходження обстеження в медзакладі; 10 год.42 хв. зафіксовано, як інспектор провокує апелянта на відмову від проходження обстеження; в подальшому на відеозаписі зафіксована розмова поліцейських з упередженим ставленням до ситуації, та порушення ними вимог статті 245 КУпАП. Висновки суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1302 КУпАП у зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду в установленому порядку не відповідає обставинам справи, які зафіксовані відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що про існування такої йому не було відомо, вперше дізнався лише 31.10.2025 
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції демонстрували упереджене ставлення, від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Карачун І.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Печерськогорайонного суду міста Києва від 03.04.2025, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.
Так, притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали, у зв`язку з чим, дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції формально послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, диском із відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано відмову від проходження огляду, іншими матеріалами справи в їх сукупності. При цьому, суд звернув увагу, що ОСОБА_1 достовірно знаючи про обставини які викладені працівниками у протоколі відносно нього, протягом 2-х год. не пройшов самостійно огляд у лікаря-нарколога в належному медичному закладі КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» і довідку суду не надав, доказів об`єктивних причин, які б унеможливили пройти ним огляд суду також не надано.
Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на встановлених обставинах.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із п. 2.5 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яння, від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився. 
Відповідно, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП виникає необхідність доведення одночасно двох обставин: 1) керування транспортним засобом і 2) наявність у водія ознак наркотичного сп'яніння; 3) відмова водія від огляду на стан сп'яніння. 
У справі, яка переглядається апеляційним судом, необхідно встановити достовірність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.10.2024 серії ААД № 829802, складений о 11 год. 04 хв., поліцейський УПП у м. Києві ДПП капрал поліції Скіпа Б.П. склав цей протокол про те, що громадянин ОСОБА_1 22.10.2024 керував транспортним засобом «Рено Лагуна», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: обстановка яка не відповідає дійсності, тремор кінцівок пальців, зіниці не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідки чи потерпілі - 474172. Документи не вилучалися, тимчасовий дозвіл на право керування ТЗ не видавався.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого передбачено наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу I Інструкції).
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку (п. 6 розділу I Інструкції).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу I Інструкції).
Доказом у справі про адміністративне правопорушення - є відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Апеляційний суд дослідивши диск, що міститься у матеріалах справи з відеозаписом № 474172 не вбачає, що висновки суду першої інстанції про відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння ґрунтуються на зафіксованих на відеозаписі обставинах. З відеозапису вбачається наступне: 10 год.41 хв. ОСОБА_1 говорить що готовий задути у «трубку», просить дозволу перепаркувати свій автомобіль, щоб проїхати у медичний заклад, 10 год. 42 хв. ОСОБА_1 каже поліцейським «поїхали», о 10 год. 45 хв. зафіксована розмова поліцейських, перебуваючи у службовому автомобілі, в той час коли ОСОБА_1 переїжджає на інше місце паркування, спілкуючись між собою промовляють «везем, не везем, нічого там не покаже, тільки 126 була колись, толкове нічого цікавого, по машині теж нічого цікавого»; 10 год.47 хв. переїхавши своїм автомобілем на парковку супермаркету, ОСОБА_1 каже поліцейським, що він викликав 2 патрульний автомобіль та повторює, що він не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, однак хоче дочекатись поліцейських за своїм викликом, на що о 10 год.48.хв поліцейський йому відповідає «дуже ви наглі і з претензіями». В подальшому на відеозаписі поліцейський демонструє словесне роздратування діями ОСОБА_1 та упереджене відношення. О 10 год.55 хв. ОСОБА_1 втретє озвучує що він не відмовляється від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, на що о 10 год. 56 хв. поліцейський каже: «вважаю таку поведінку ОСОБА_1 пасивною відмовою». 
Таким чином, з відеозапису, наданого поліцейськими вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, неодноразово це повторював, поведінка останнього відповідала ситуації, була виваженою та спокійною. Всі дії на вимогу поліцейських ним було виконано, зовнішній огляд також проведено з його добровільної згоди. 
Попри те, що  ОСОБА_1 погодився їхати в медзаклад, поліцейськими не було забезпечено виконання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Докази відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у матеріалах справи відсутні. Натомість наявні докази у матеріалах справи такі твердження спростовують.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність у діях водія ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновок суду першої інстанції про визнання  ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження -закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 3 квітня 2025 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Печерського районного суду м. Києва від 3 квітня 2025 року скасувати, провадження у справі відносно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна