ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 333/6650/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2025 (суддя Ходько В.М.) в адміністративній справі №333/6650/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, за відсутності учасників справи,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову № 488 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, провадження закрити.
Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 26.11.2025 року вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено відповідними доказами, що його примусово утримували в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим позбавивши можливості прийняти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, як і не надано доказів вилучення військово-облікового документу співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про наявність істотних порушень процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки позивачу під час складення протоколу були роз`ясненні його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, в протоколі зазначено про складання акту про відсутність військово-облікового документу, тобто позивачу було достеменно відомо про порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, йому було надано достатньо часу для підготовки до її розгляду, протокол про адміністративне правопорушення № 251 від 04.05.2025 підписаний позивачем без жодних зауважень та не надано жодних пояснень, на розгляд справи 08.05.2025 позивач не з`явився, ніяких зауважень та пояснень також не надав.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Колегією суддів з`ясвано, 04.05.2025 стрільцем 2-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 251 відносно ОСОБА_1 про те, що він як військовозобов`язаний 04.05.2025 о 10 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 , у період мобілізації не мав при собі та відмовився пред`явити свій військово-обліковий документ на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_1 стрільця солдата ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 6 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період (а.с.67).
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, були роз`ясненні його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 08.05.2025 о 08 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблена відмітка і підпис особи у протоколі, до протоколу додається акт про відсутність військово-облікового документу. У протоколі про адміністративне правопорушення особа, яка притягується до адміністративної відповідальності будь-яких пояснень та зауважень щодо змісту протоколу не надав.
Згідно акту про відсутність військо-облікового документу від 04.05.2025, під час здійснення перевірки ВОД групою оповіщення у складі інспектора БРВП ОСОБА_4 та стрільця 1 відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не мав при собі військово-облікового документу (військово-облікового документу в електронній формі) (а.с.68).
08.05.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_5 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановив, що він вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме 04.05.2025 о 10 год. 30 хв. у м. Запоріжжя по вул. М. Гончаренка, буд.3, при перевірці військо-облікового документів не мав при собі військо-облікового документу, про що було складено відповідний акт від 04.05.2025 та виніс постанову № 488 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 грн. (з.б.а.с.6-7, а.с.66). Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності на розгляд справи не з`явилась.
Згідно військово-облікового документу сформованого 22.07.2025 із застосунку "Резерв+", ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , пройшов 05.05.2025 військово-лікарську комісію, відповідно до якої визнаний придатним, дата уточнення даних – 27.06.2025 (з.б.а.с.9).
Відповідно до Консультативного висновку фахівця виданого 16.05.2025 лікарем ОСОБА_6 , у ОСОБА_1 виявлений новий випадок туберкульозу (16.05.2025) верхньої частки правої легені (інфільративний) (з.б.а.с.11).
Згідно повістки №24125/Т від 09.05.2025, ІНФОРМАЦІЯ_5 викликає ОСОБА_1 на 12.05.2025 на 08 годину 00 хвилин для уточнення військово-облікових даних (а.с.12).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлена статтею 210-1 КУпАП.
За частиною першою статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (Закон № 3543 зі змінами та доповненнями згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року).
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у статті 22 Закон № 3543, відповідно до частини шостої якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до абзацу 3 пункту 10-1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.
Отже, за змістом частини шостої статті 22 Закону № 3543-XII відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає як за відсутність при собі військово-облікового документа, так і при непред`явленні його за вимогою уповноваженого представника.
Таким чином, громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ в період проведення мобілізації та/або протягом дії воєнного стану, а його відсутність є порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що визначає склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Таким чином, з урахуванням наведеного вбачається наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а доводи апелянта жодним чином не спростовують таких висновків.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.
Щодо процедури розгляду даної справи та винесення постанови за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період), яка регулюється нормами КУпАП та внутрішніми інструкціями МОУ.
На даному етапі перевірці підлягають докази вручення повістки, дотримання процедури складання протоколу та наявності поважних причин неявки.
08.05.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_5 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановив, що він вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме 04.05.2025 о 10 год. 30 хв. у м. Запоріжжя по вул. М. Гончаренка, буд.3, при перевірці військо-облікового документів не мав при собі військо-облікового документу, про що було складено відповідний акт від 04.05.2025 та виніс постанову № 488 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 грн. (з.б.а.с.6-7, а.с.66). Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності на розгляд справи не з`явилась.
Досліджуючи оскаржувану постанову №488 від 08.05.2025 року, колегія суддів звертає увагу, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 и СП Кравцов Михайло, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , зазначив, що уповноваженою особою складено протокол про адміністративне правопорушення від 04.05.2025 року №251 у відповідності до ч.6 ст.258 КУпАП (ас66)
Якщо ж враховувати, що постанова № 488 від 08.05.2025 року в рамках статті 210-1 КУпАП, то в такому разі, ч. 6 статті 258 КУпАП встановлює, що при вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 210-1 (порушення законодавства про мобілізацію), протокол не складається, якщо особа не з`явилася без поважних причин на виклик ТЦК та СП, будучи належним чином повідомленою. 
Це дозволяє ТЦК виносити штрафи без складання протоколу, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення, але з обов`язковим розглядом справи.
Отже, диспозиція частини 6 статті 258 КУпАП встановлює особливий порядок притягнення до відповідальності за порушення правил військового обліку та мобілізації в особливий період.
Згідно з цією нормою, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення в особливий період порушень, передбачених статтями 210 та 210-1 КУпАП, якщо: 
-особа не з`явилася на виклик до ТЦК та СП без поважних причин;
-АБО особа не повідомила про причину неприбуття;
-ПРИ ЦЬОМУ особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце виклику.
Таким чином, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику. 
У випадках, передбачених частинами шостою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Водночас, положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.
ТЦК має підтвердні документи про отримання особою виклику або про повернення виклику з відміткою про невручення чи відмову в отриманні.
Аналізуючи наведені вище норми права стосовно обставин цієї справи, суд зауважує, що направлена позивачу повістка була надіслана саме на зареєстровану адресу позивача: АДРЕСА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 (ас12). Ця ж сама адреса зазначена позивачем при зверненні до суду в цій справі та підтверджується додатками до позовної заяви. 
Крім того, за змістом повістки, ОСОБА_1 мав обов`язок з`явитися за місцем перебування на обліку до ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_3 , 12.05.2025 року о 08.00 год. для уточнення військово-облікових даних.
Винесення постанови за ст. 210-1 КУпАП (порушення правил військового обліку) можливе на підставі ч. 6 ст. 258 КУпАП без складання протоколу, якщо особа не з`явилася на виклик ТЦК (будучи належним чином повідомленою). 
Постанова приймається ТЦК на підставі протоколу та долучених доказів (рапорт, свідчення, фото/відеофіксація), що підтверджують відмову.
Якщо ж протокол уже складено, справу розглядають загальним порядком, а відмова пред`явити документ є доказом порушення.
Електронний військово-обліковий документ (ВОД) у застосунку «Резерв+» має таку ж юридичну силу, як і паперовий, згідно з Постановою КМУ №559. Наявність у смартфоні QR-коду, що зчитується, звільняє від відповідальності за відсутність паперового документа при перевірці. Електронна версія є основною, а її створення робить паперові документи застарілими.
Якщо дані про особу вже є в електронному реєстрі «Оберіг» і ТЦК може отримати їх автоматично.
Пред`явлення документа в електронній формі (через додаток Резерв+) є рівнозначним паперовому документу і звільняє від відповідальності за його відсутність.
Саме, якщо особа не має військово-облікових документів, не встановить «Резерв+» і не надасть роздруківку електронного військово-облікового документу, вбачаєтьсяо порушення правил військового обліку.
Повертаючись до обставин справи встановлено, що під час перевірки у гр. ОСОБА_1 військово-облікових документів, встановивши його відсутність у паперовому форматі, представниками ІНФОРМАЦІЯ_7 не перевірили наявність електронного військово-облікового документу.
Згідно військово-облікового документу сформованого 22.07.2025 із застосунку "Резерв+", ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , пройшов 05.05.2025 військово-лікарську комісію, відповідно до якої визнаний придатним, дата уточнення даних – 27.06.2025 (з.б.а.с.9).
Електронний військово-обліковий документ у застосунку «Резерв+» має таку ж юридичну силу, як і паперовий, і його пред`явлення є достатнім під час перевірки, згідно з п. 9 Порядку №559. 
Якщо представник ТЦК не перевірив наявність документа в застосунку та склав постанову за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (від 17 000 до 25 500 грн), такі дії судом визнаються як безпідставні.
Отже, враховуючи що позивач уточнив свої дані станом на 27.06.2025 року (ас9 зворот.), мав застосунок «Резерв+», перебував на обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 , в зв`язку з чим відсутніми були підстави викликати його до ІНФОРМАЦІЯ_8 , складати протокол про адміністративне правопорушення від 04.05.2025 року та виносити постанову №488 по справі про адміністративне правопорушення за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки Закон чітко пов`язує притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію з фактом, зокрема, неприбуття без поважних причин до ТЦК згідно належного виклику (повістки). 
Під час розгляду даної справи колегією суддів встановлено протиправність дій відповідача, які вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
З урахуванням наведеного, позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідачами не надано відзиву на позовну заяву та не надано доказів на спростування позиції позивача. Не надано також матеріалів, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови. Враховуючи положення ч. 4 ст. 159 КАС України, суд розцінює неподання відзиву відповідачем як визнання позову.
Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.
Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору, сплачений за подання позовної заяви та сплачений за подання апеляційної скарги.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2025 в адміністративній справі №333/6650/25 скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.
Скасувати постанову № 488 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 377,32 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова