Справа №345/1357/25 
Провадження № 2/345/35/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й.Й.,
з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,
представника позивачів ОСОБА_1 ,
представників відповідача Кочержука В.Б. та Говзана М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Мева» про відшкодування моральної шкоди,-
в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , від імені яких діє представник ОСОБА_1 , звернулися до суду із позовом до ПП «Мева» про відшкодування моральної шкоди. Кожен із позивачів вимагав стягнути на його користь моральну шкоду, розмір якої становить від 600 до 400 тис.грн. Ціна заявленого позову сумарно склала 1 900 000,00 грн. В позові зазначили, що починаючи з 2017 року на ПП «Мева» водієм вантажного автомобіля працював ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким 03.10.2024 в робочий час на території відповідача стався нещасний випадок. ОСОБА_2 терміново покинула роботу, адже зі змісту отриманої нею інформації телефоном, її чоловік отримав травми, не сумісні із життям. Вона з сином ОСОБА_3 невідкладно приїхали, побачивши чоловіка мертвим. Стверджує, що ніхто не хотів їй пояснити причини виникнення нещасного випадку зі смертельним наслідком, проте в грудні 2024 отримала копію акта розслідування зазначеного випадку. У цьому документі зазначено, що керуючи екскаватором № 09-007625 особисто керівник підприємства ОСОБА_7 зауважив на ньому несправність у гідравліці ковша, якого опустив на землю та залишив у вертикальному положенні, однак коли стався нещасний випадок з ОСОБА_6 цей ківш вже був у горизонтальному положенні з опущеною стрілою екскаватора, яка затиснула потерпілого ОСОБА_6 до рами. Позивачці відомо, що за наслідками розслідування винним у трагедії визнано її чоловіка, однак керівник ПП «Мева» не вжив заходів щодо обмеження доступу будь-яких сторонніх осіб до екскаватора і в настанні нещасного випадку є також його вина. Отже, на підприємстві винними службовими особами допущено настання цього випадку, але це окремий предмет оскарження складеного акту в установленому порядку, якщо сторони не дійдуть згоди між стобою щодо розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди. 
Посилаючись на вимоги Кодексу законів України про працю, Цивільного кодексу України (далі – КЗпП України, ЦК України) та законодавства про охорону праці, представник позивачів зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненої в результаті нещасного випадку на виробництві, виникає з одного лише факту смерті працівника під час виконання ним трудових обов`язків. Оскільки нещасний випадок спеціально створеною комісією визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, суду належить лише визначити з урахуванням характеру і ступеня отриманих кожним із позивачів страждань (потрясінь) розмір моральної шкоди. Позивачі у справі є близькими родичами ОСОБА_6 (дружина, мати і двоє синів), які мають право на відшкодування моральної шкоди в заявленому розмірі.
Представник позивачів додатково зазначив, що ПП «Мева» виступало законним володільцем екскаватора, використання, зберігання та утримання якого підпадає під визначення поняття джерела підвищеної небезпеки. Заподіяна при цьому шкода повинна відшкодуватися незалежно від вини цього володільця. Смерть чоловіка, сина та батька відповідно змінила уклад життя позивачів, стала тяжким випробуванням для всіх із них, ще й досі відчувається біль, порожнеча, втрата сенсу у житті та буденних речах. Ці зміни мають незворотний характер, відтак компенсувати отриману шкоду неможливо у повному обсязі. 
Ухвалою суду від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Розгляд справи в межах підготовчого провадження неодноразово відклався за клопотанням представників сторін.
У відзиві на позовну заяву від 22.05.2025 (а.с.82-89) представник ПП «Мева», адвокат Говзан М.М., позов заперечив. Наголосив на тому, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії Акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який мав місце зранку 03.10.2024 на території відповідача, комісією встановлено, що ОСОБА_6 без доручення керівника, самостійно вирішив поставити ємність для збору масла, що витікало з рукава гідравлічної системи екскаватора колісного, внаслідок чого був затиснутий стрілою ковша до рами екскаватора та отримав травми, що призвели до його смерті. Комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок пов`язаний із виробництвом, стався під час виконання працівником не своїх посадових обов`язків, але в інтересах підприємства. Цей випадок підпав під дію пп.5 п.52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 (далі в тексті – Порядок № 337). Відповідно до чітких приписів ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Стороною відповідача не заперечується наявність моральної шкоди, спричиненої позивачам у справі, проте жодного причинно-наслідкового зв`язку між цією шкодою та діями підприємства немає, доказів, які б доводили протилежне у матеріалах справи також відсутні. Йому не зрозуміло, чому розмір заподіяної моральної шкоди ОСОБА_2 визначила в сумі 500 000,00 грн. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою суду від 22.05.2025 задоволено клопотання представника позивачів, адвоката Кобзана Р.М., витребувано від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріали кримінального провадження № 12024091170000547 від 03.10.2024, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом смерті на території ПП «Мева» ОСОБА_6 . Попередня правова кваліфікація – ч.2 ст.272 КК України (далі в тексті – матеріали к/п).
Вищенаведені матеріали подано до канцелярії суду 04.06.2025 супровідним листом №84858-2025 за підписом старшого слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, капітана поліції Хамуляка О.Я. (а.с.99).
Підготовче провадження у справі закрито ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.07.2025.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала позов, надавши узагальнені пояснення щодо суті отриманої моральної шкоди внаслідок загибелі чоловіка. В наступних засіданнях участі не брала, надіславши заяву до суду про розгляд справи без її участі через зайнятість на роботі.
Інші позивачі до суду не прибули, хоча повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
Представник позивачів ОСОБА_1 , не повторюючи заявлений позов по суті, додатково пояснив, що складений акт за результатами спеціального розслідування нещасного випадку з ОСОБА_6 , як і винесену слідчим органу досудового розслідування постанову про закриття кримінального провадження, позивачі не оскаржували. 
Представник відповідача ОСОБА_8 заперечив позов з викладених у відзиві на позовну заяву підстав. Відповідаючи на уточнюючі запитання повідомив, що трудові обов`язки ОСОБА_6 як водія на ПП «Мева» посадовою (робочою) інструкцією не визначалися. Зрештою, наявність цієї інструкції законодавство України не вимагає для працівників робітничих професій.
Представник ПП «Мева», директор Кочержук В.Б., позовні вимоги заперечив, надав суду прояснення, що не був свідком нещасного випадку з ОСОБА_6 . У переддень настання цього випадку він особисто керував екскаватором та завантажував вантажний автомобіль, яким керував покійний працівник. Особисто помітив несправність у гідравліці стріли цього екскаватора, для усунення якої не було потреби викликати стороннього спеціаліста (необхідність простої заміни шланга). Він самостійно міг замінити потрібний шланг і без допомоги будь-якого іншого працівника. Екскаватор закріплений за ним особисто. При цьому, екскаватор використовувався лише у виключних випадках. На другий день він прибув на територію підприємства, де зранку ОСОБА_6 затиснула стріла екскаватора до рами. Саме він викликав іншого працівника на допомогу для звільнення затиснутого тіла, але вже було пізно. Біля екскаватора після виявлення неполадок він дав вказівку помітити ділянку яскравою стрічкою. Як керівник підприємства він жодним чином не взаємодіяв з інженером з охорони праці (який виконував роботу за цивільно-правовим договором), наказів про зупинення (обмеження) роботи екскаватора з несправністю не видавав, але й будь-яких доручень ОСОБА_6 щодо усунення несправності екскаватора від нього також не виходило. На запитання суду, чому його пояснення відрізняються від наданих в межах кримінального провадження показань як свідка, який повідомив, що у нього на очах стався нещасний випадок з працівником, відповіді надати не зміг. Пояснив, що дружині покійного, зі згоди останньої, підприємством надано допомогу на поховання та покрито інші супутні витрати орієнтовною вартістю 50 000,00 грн. ОСОБА_2 погоджувалася з тим, що в смерті чоловіка вини підприємства немає. Згодом їй навіть виплачено ще додатково 15 000,00 грн грошової допомоги з каси підприємства. 
Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та витребувані матеріали к/п, встановивши дійсні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до належним чином засвідчених копій паспортів громадян України, свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с.8-11,15-19,21-22), позивачі у справі є близькими родичами ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 та сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ).
Згідно з відповіддю Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калуської міської ради від 03.02.2026 № 648/13-2-04 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 03.10.2024 зареєстроване місце проживання дев`яти осіб, зокрема ОСОБА_6 та позивачів у цій справі (а.с. 26).
Із копії трудової книжки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнятий на роботу водієм ПП «Мева» з 14.08.2024. Трудовий договір з працівником припинено у зв`язку зі смертю останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31).
У наданій відповідачем копії підписаного та засвідченого печаткою юридичної особи трудового договору (контракту) від 13.08.2024 (а.с.138-139), ОСОБА_6 прийнятий на роботу водієм з 14 серпня 2024 року. Працівник зобов`язаний за цим договором виконувати доручену йому роботу згідно з цим договором, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, а підприємство зобов`язується забезпечити працівнику належні умови праці. Працівник підпорядковується безпосередньо директору. До обов`язків працівника належить, зокрема, особисте виконання дорученої йому роботи згідно з належним чином затвердженою посадовою інструкцією та умовами цього договору, точне і своєчасне виконання всіх доручень та розпоряджень директора підприємства (пп.1.1.,1.3.,пп.2.2.1,2.2.2. п. 2.2. договору).
Відповідно до копії наказу № 9-К від 13.08.2024 ОСОБА_6 прийнятий на роботу водієм автотранспортного засобу із початком виконання своїх обов`язків відповідно до посадової інструкції з 14 серпня 2024 року (а.с. 125 матеріалів к/п).
Факт смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.10.2024 (а.с.27).
Відповідно до копії довідки ф.106/о від 03.10.2024, яка видається для поховання, ОСОБА_6 отримав численні переломи ребер, розриву легень та інших травм грудного відділу, що стало причиною його швидкої смерті (а.с.28).
Як зазначено в Акті форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 03.10.2024 о 10 год 45 хв в Приватному підприємстві «Мева», від 09 грудня 2024 року, затвердженого начальником Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 11.12.2024, на відповідному підприємстві створена служба з охорони праці, відповідальним за стан охорони праці призначений директор ОСОБА_7 , за яким закріплений екскаватор колісний марки «Hubert Zettelmryer», д.н.з НОМЕР_2 , та який одночасно є відповідальний за вантажно-розвантажувальні роботі на цьому транспортному засобі. Всі інструктажі та перевірки з питань охорони праці на підприємстві проводилися згідно з вимогами законодавства, працівникам видавалися за встановленими нормативами спеціальні одяг та взуття, а також інші засоби індивідуального захисту. Екскаватор пройшов державну реєстрацію (реєстр.09-007626).
Викладаючи обставини, за яких стався нещасний випадок, комісією з розслідування зазначено, що ОСОБА_7 наказом від 13.08.2024 (без вказівки на номер цього документа), прийняв ОСОБА_6 водієм автотранспортних засобів. Працівника зобов`язано приступити до виконання своїх обов`язків із наступного дня після видачі цього наказу.
Увечері 03.10.2024 за допомогою екскаватора із реєстр.09-007625  ОСОБА_7 виконував завантаження щебенем автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_3 , і виявив протікання масла на з`єднанні гідравлічного шлангу, який вирішив замінити наступного дня. Він припаркував екскаватор біля оглядової ями після завершення вантажно-завантажувальних робіт, а новий шланг із його заміною вирішив провести зранку наступного дня. О 07:30 год 04.10.2024 ОСОБА_7 прибув на підприємство, де вже перебував ОСОБА_6 , який прогрівав двигун автомобіля із д.н.з.   НОМЕР_3 . Вони разом перевірили технічний стан завантаженого щебенем автомобіля, водій якого поїхав у с.Завій Калуського району Івано-Франківської області. Коли ОСОБА_6 повіз щебінь, ОСОБА_7 зняв несправний шланг і поїхав до магазину, щоб купити новий. Придбавши шланг директор підприємства, повертаючись якраз при в`їзді на територію ПП «Мева», побачив ОСОБА_6 , який у цей момент ніс в руках посудину, щоб поставити її під гідравліку екскаватора, з якої капало масло, адже старий шланг був знятий. Далі ОСОБА_7 проїхав повз, щоб припаркувати своє авто. Коли ж він повертався назад та йшов до свого офісу, біля екскаватора з реєстр.09-007625 вже побачив ОСОБА_6 , затиснутого між рамою та стрілою цього екскаватора. Ним вжито невідкладних заходів для вивільнення тіла працівника за допомогою навантажувача під керуванням водія ОСОБА_9 , виклик бригади швидкої медичної допомоги. Тіло працівника він із покликаним на допомогу водієм вивільняли разом, перенесли та поклали на землю поруч із екскаватором. Стиснення ОСОБА_6 між стрілою і рамою екскаватора фактично пояснюється тим, що залишений ківш екскаватора 03.10.2024 був у вертикальному положенні, натомість після настання нещасного випадку – у горизонтальному (стріла екскаватора опустилася донизу, затиснувши потерпілого до рами).
Комісія з розслідування дійшла висновку при викладені причин настання нещасного випадку на виробництві, що ОСОБА_6 порушив вимоги п.1.2, 1.8 Інструкції з охорони праці № 1 для водія вантажного автомобіля.
Згідно з узагальненими висновками комісії, під час настання нещасного випадку 03.10.2024, ОСОБА_10 від`єднано рукав високого тиску (РВТ) від поршневої порожнини лівого гідравлічного підйому та опускання основної стріли екскаватора. Залучений в ході розслідування спеціаліст ОСОБА_11 підтвердив, що у випадку відключення або відриву РВТ відбувається розгерметизація гідравлічної лінії, що призводить до самовільного та неконтрольованого руху стріли екскаватора. Комісія виснувала, що ОСОБА_6 без доручення керівника самостійно вирішив поставити ємність для збору масла, що витікало з рукава гідравлічної системи після від`єднання РВТ та в цей момент був затиснутий стрілою ковша до рами екскаватора. Відповідний акт підписаний головою та 5-ма членами комісії без зауважень (а.с. 39-44).
Відповідно до копії протоколу № 09-24/01 від 20.09.2024 (а.с.136-137) комісією ПП «Мева» проведено перевірку знань працівників з питань охорони праці, Правил пожежної безпеки тощо, що відповідає змісту вказаних відомостей, які викладені в Акті розслідування від 09.12.2024, в томі числі водія транспортної дільниці ОСОБА_6 , якого визнано таким, що знає відповідні нормативно-правові акти.
Згідно з копією договору позички транспортного засобу (без номера) від 10.08.2023 ОСОБА_7 , який є власником колісного екскаватора відповідно до технічного паспорта серії НОМЕР_4 , реєстр. 09-007626, шасі НОМЕР_5 , 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , передав у безоплатне користування ПП «Мева» строком на п`ять років відповідний транспортний засіб. Підприємство як користувач за умовами договору зобов`язується підтримувати транспортний засіб у належному стані та відшкодувати збитки, що можуть бути завдані третім особам, а також нести всі інші ризики, пов`язані з використанням транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки (п.1,4,6 відповідного договору).
З досліджених судом з участю сторін матерів к/п вбачається, як під час огляду місця події 03.10.2024 з участю понятих на фото №№ 4,5 (а.с.3-9) поблизу екскаватора на вкритій бруківкою ділянці внутрішньої території ПП «Мева» на вул. Писарській, 49-Б м.Калуша Івано-Франківської області лежить труп ОСОБА_6 , одягнутого в штани чорного кольору, светр світло-коричневого кольору, футболку та рукавиці синього кольору на двох руках. На території підприємства (фото № 2) знаходиться чимала кількість піщаних та подібних до неї сумішей.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію машини, виданого ГУ Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області 10.07.2018, екскаватор колісний з реєстр.09-007625, д.н.з.       НОМЕР_2 , належить на праві власності мешканцю АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , (а.с.24 матеріалів к/п).
Копія табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2024 року містить інформацію про роботу водія навантажувача ОСОБА_9 , чотирьох водіїв (серед них ОСОБА_6 ), директора ОСОБА_7 та інших працівників. Згідно з копією чинного на дату настання нещасного випадку штатного розпису ПП «Мева» на цьому підприємстві будь-яких дільниць (в тому числі й транспортної) як структурних підрозділів немає; у відділі збуту числиться механік по ремонту транспорту (1 од.) та 5 водіїв автотранспортних засобів (а.с.36-37 матеріалів к/п).
У наказі № 10-ОП від 04.07.2024 екскаватор колісний 189-71АТ директор ПП «Мева» ОСОБА_7 закріпив за собою, призначивши також себе відповідальною особою за його експлуатацію; автонавантажувач Balkantar НОМЕР_7 закріплено за ОСОБА_9 , автомобіль Mercedes-Benz 811   НОМЕР_8 – ОСОБА_6 . Повсякденний контроль за водіями та експлуатацією ними всіма транспортними засобами директор підприємства залишив за собою. Відповідно до п.3 Розділу VII копії посадової інструкції директора ПП «Мева» № 1, затвердженої 04.01.2022 наказом № 3, в питаннях охорони праці директор підприємства взаємодіє зі службою охорони праці, а також з усіма підрозділами та службами. Аналізуючи зміст копії Інструкції № 14 з охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт (п.1.1.,1.2.,1,6.,4.5.), що затверджена наказом директора ПП «Мева» від 04.07.2024 № 4, її дія поширюється на всі підрозділи підприємства; про всі помічені несправності обладнання та інструмента особи, зайняті на цих роботах повинні доповісти керівнику робіт. Ця Інструкція стосується невизначеного переліку осіб, зайнятих на вантажно-розвантажувальних роботах, проте в тексті інструкції обов`язки покладаються лише на осіб, які виконують такі роботи (а.с.42,48,50-54 матеріалів к/п).
Відповідно до копії журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці 01.04.2024 (а.с.65-69 матеріалів к/п) ОСОБА_6 пройшов повторний інструктаж на предмет знання ним інструкцій, в тому числі наведеної вище у попередньому абзаці рішення суду (порядковий запис № 203), а також 04.08.2024 - первинний інструктаж на знання цієї та інших чітко вказаних номерів інструкцій з охорони праці (порядковий запис № 213).
Допитаний як свідок в межах кримінального провадження директор ПП «Мева» ОСОБА_7 повідомив, що близько 10:00 год 03.10.2024 заїхав на територію підприємства власним автомобілем, а на «… вантажному заїхав у вхідні ворота ОСОБА_12 , який приїхавши швидко вибіг з автомобіля та побіг до навантажувача … де під ним побачив моторне масло, яке витікало. Заскочив у кабіну, перевів ричаг у положення біля керма, та вийшовши поліз у передню частину техніки де знаходився навантажувача ківш, де одразу ківш почав опускатися і затиснув ОСОБА_12 всередину між ковшем і кабіною. Побачивши це я побіг до «погрущика» та намагався підняти ківш щоб вивільнити ОСОБА_12 з того місця та витягнути на сторону. Це все що може повідомити свідок по даному факту» (а.с.78 матеріалів к/п). 
Крім зазначеної особи органом досудового розслідування отримано показання тільки лікаря бригади швидкої медичної допомоги ОСОБА_13 .
З копії наказу № 14-ОП від 04.07.2024 (а.с.143 матеріалів к/п) відповідальність за безпечне виконання вантажно-розвантажувальних робіт покладено на водіїв автонавантажувачів: екскаватора колісного 189-71АТ – ОСОБА_7 , автонавантажувача Balkankar НОМЕР_7 – ОСОБА_9 .
У вищенаведеному наказі відсутні дані щодо водія ОСОБА_6 , відтак суду не зрозуміло, чому вказаний працівник проходив перевірку на знання ним вимог Інструкції №14 з охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт.
В описі виявлених порушень до Акту від 24.10.2024 про проведену перевірку додержання вимог законодавства України про охорону праці на ПП «Мева» зазначено, що машини, механізми, устаткування, спецтехніка підприємства всупереч вимоги п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 687 від 26.05.2004 не проходять періодичний і позачергові технічні огляди (а.с.152 матеріалів к/п).
Суд констатує інший важливий факт: в надісланих органу досудового розслідування матеріалах спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком затверджена наказом № 4-ОП від 04.07.2024 Інструкція з охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт (а.с. 158-160) містить порядковий номер 11, хоча аналогічна інструкція також від 04.07.2024 нумерована на ПП «Мева» під номером 14 (номери наказів також не співпадають). Відповідна інструкція у неповному тексті наявна у матеріалах к/п на а.с.156-160.
Відповідно до копії Інструкції з охорони праці № 1 для водія вантажного автомобіля зазначений працівник зобов`язаний виконувати тільки доручену йому роботу (абз.6 п.1.2.); при виявленні несправностей устаткування, пристроїв, інструментів повідомити про це керівника. Користуватися і застосовувати в роботі несправні пристрої та інструменти забороняється (п.1.8.).
Як небезпідставно зазначає відповідач у справі саме ці вимоги інструкції були порушені покійним ОСОБА_6 , який не отримував доручень виконувати будь-які роботи з колісним екскаватором 18071АТ і (або) поблизу нього. Водночас суд критично ставиться до висновків комісії, яким чином ОСОБА_6 могли бути порушені вимоги п.1.8. Інструкції з охорони праці № 1 для водія вантажного автомобіля, якщо відповідний екскаватор нібито не використовувався загиблим працівником у його роботі та був закріплений за директором ПП «Мева».
З огляду на досліджені судом численні докази, слід дійти висновку, що комісією з спеціального розслідування нещасного випадку із ОСОБА_6 , під час та за наслідками оформлення проведеної роботи допущені недоліки, які полягали в:
- допущенні істотних помилок та неточностей у зазначенні реєстраційного номера екскаватора колісного, номерів та змісту наказів роботодавця, інструкцій з охорони праці та їхнього змісту;
- не врахуванні пояснення директора ПП «Мева» ОСОБА_10 , який зазначив у письмовій формі під час розслідування нещасного випадку із ОСОБА_6 , що керував колісним екскаватором реєстр.18071АТ 03.10.2024, хоча за висновками комісії нещасний випадок стався якраз 03.10.2024;
- не усуненні розбіжностей щодо дати проведення інструктажу ОСОБА_6 на предмет знання ним Інструкції з охорони праці № 1 для водія вантажного автомобіля 04.08.2024, хоча зазначений працівник прийнятий на роботу лише 13.08.2024;
- не з`ясуванні кола трудових обов`язків ОСОБА_6 , наявність яких згідно з укладеним ним трудовим договором (контрактом) від 13.08.2024 та наказом про прийняття на роботу має визначатися посадовою інструкцією, наявність якої представник ПП «Мева» ОСОБА_8 категорично заперечував. При цьому, відповідно до копії трудового договору, ОСОБА_6 був зобов`язаний виконувати всі доручення та розпорядження директора підприємства;
- не встановленні жодних відомостей про вжиті директором ПП «Мева» заходи щодо обмеження доступу будь-яких осіб до колісного екскаватора після нібито виявлення цим керівником несправності в роботі та від`єднання ним рукава високого тиску (РВТ) від поршневої порожнини лівого гідравлічного підйому цього екскаватора.
В судовому засіданні представник ПП «Мева» наводив суперечливі факти, зокрема про нібито огородження колісного екскаватора стрічкою після виявлення несправностей у його роботі, проте в матеріалах спеціального розслідування таких відомостей не повідомляла жодна особа, в тому числі й директор ПП «Мева», тому суд критично ставиться до зазначеного факту в цілому як такого, що може бути спрямований на уникнення відповідальності роботодавця за нещасний випадок із ОСОБА_6 . 
Суд додатково зазначає, що потерпілий ОСОБА_6 з відібраних у ході спеціального розслідування нещасного випадку пояснень свідка ОСОБА_7 на очах в останнього буцімто лише повернувшись з рейсу вийшов із керованого ним авто та відразу ж швидко направився до колісного екскаватора, перебував у його кабіні, а згодом пішов до передньої частини цього екскаватора, де й був затиснутий між стрілою та рамою. Свідок нічого не повідомляв про посудину для забору масла під екскаватором. Зазначені обставини об`єктивно не відповідають змісту фото таблиць до протоколу огляду місця події від 03.10.2024, на яких загиблий ОСОБА_6 , який лежить на землі, проте на обидвох його руках вже були одягнуті рукавиці синього кольору. Комісія з розслідування неодноразово зазначала, що колісним екскаватором керував лише ОСОБА_7 , який призначив себе відповідальним за експлуатацію цієї машини. Проте в матеріалах розслідування немає будь-якого документального підтвердження, чи мав взагалі директор ПП «Мева» визначені законодавством України документи, що давали б йому право керувати відповідним транспортним засобом.
Твердження представника ПП «Мева» ОСОБА_8 щодо буцімто необов`язковості посадової (робочої) інструкції для водія підприємства прямо суперечать змісту п.4 Загальних положень Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці від 29.12.2004 № 336.
Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомили, що дружили сім`ями із загиблим ОСОБА_6 , який тривалий час працював на ПП «Мева». Напередодні своєї загиблі покійний повідомляв, що має «ставати на ремонт». Потерпілий був майстром на всі руки. 03.10.2024 ОСОБА_14 був на території підприємства, бачив загиблого, який лежав у старій куртці поблизу екскаватора, мав одягнуті рукавиці, як під час нібито здійснення ним певних робіт. Жодних стрічок поблизу екскаватора не було. Водночас, свідок не міг пригадати в суді, якого кольору відповідний екскаватор.
При вирішенні спору між сторонами у цій справі суд виходить із того, що згідно з положеннями ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (ст. 237-1 КЗпП України).
Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.
Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно з відповідною статтею КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.
Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства України.
За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. 
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), що є обов`язковим для застосування. 
Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).
З урахуванням висновків комісії спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком від 09.12.2024, будь-яких неправомірних дій під час встановлених комісією обставин настання цього випадку, а також причин, крім невиконання потерпілим ОСОБА_6 вимог Інструкції з охорони праці № 1 для водія вантажного автомобіля, не встановлено. Крім того, не встановлено, що поведінка директора ПП «Мева» Кочержука В.Б., який виявив несправність у роботі гідравлічного механізму колісного екскаватора, не перетворила її у дійсність - фактичне завдання шкоди, що свідчить про відсутність безпосереднього причинного зв`язку між діями чи бездіяльністю цієї особи та шкодою.
Згідно з п. 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Статтею 3 Конституції України життя і здоров`я людини визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ч.2,3 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Проте умови виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені у ст.1167 ЦК України.
Таким чином, вирішення питання про наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі ст. 1167 ЦК України.
Такого правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 червня 2021 року в справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19).
Суд керується тим, що порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівника не може бути підставою для відмови у задоволенні позову його рідних про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи від нещасного випадку, що стався на виробництві, адже такі дії загиблого підлягають лише врахуванню при визначенні розміру моральної шкоди (постанови Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 174/181/20 (провадження № 61-4648св22), від 18 січня 2023 року у справі № 206/3460/21 (провадження № 61-4321св22)). 
Проте лише самого факту встановленого за наслідками комісійного розслідування зв`язку нещасного випадку (в тому числі й із смертельним наслідком) з працівником, який загинув, із виробництвом недостатньо для ухвалення судом рішення про відшкодування моральної шкоди, оскільки належними, достовірними, допустимими і достатніми в сукупності доказами має бути обов`язково встановлено за встановленими правилами, в чому полягала неправомірність рішень, дій чи бездіяльності роботодавця (його службових осіб) та наявність причинно-наслідкового зв`язку між ними і відповідними наслідками.
Надаючи правову оцінку доводам представника позивачів щодо необхідності відшкодування моральної шкоди родичам померлого, завданої смертю ОСОБА_6 на виробництві дією джерела підвищеної небезпеки, суд керується тим, що у правовій позиції, що сформульована в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження №61-6468спв18), зазначається, що згідно з п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. 
Відповідно до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Тлумачення ст. 1187 ЦК України свідчить, що зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Тлумачення ст. 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.
Відповідно до приписів п. 33 Порядку № 337 комісія (спеціальна комісія) зобов`язана: обстежити місце, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо) згідно з додатком 7, опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8; вивчити наявні на підприємстві документи та матеріали стосовно нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та у разі потреби надіслати запити до відповідних закладів охорони здоров`я для отримання медичних висновків щодо зв`язку нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) з впливом на потерпілого небезпечних (шкідливих) виробничих факторів та/або факторів важкості та напруженості трудового процесу; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, згідно з додатком 9; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо для встановлення причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці тощо.
Обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є, зокрема виконання потерпілим дій в інтересах підприємства (установи, організації), де він працює, що не належать до його трудових (посадових) обов`язків (пп.5 п. 52 Порядку № 337).
Згідно з вимогами п.57-58 Порядку № 337 рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акта за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, територіальним органом Пенсійного фонду України, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні). Протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1.
З матеріалів справи, що розглянута судом, що отримавши копію Акту від 09.12.2024 спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 03.10.2024 о 10:45 год із ОСОБА_6 в ПП «Мева», позивачі не оскаржували відповідний документ в судовому порядку, із заявами щодо їхньої незгоди із викладеними в акті обставинами та причинами настання нещасного випадку до роботодавця і (або) Держпраці чи його територіального органу не зверталися.
На переконання суду, розглядаючи спір про відшкодування моральної шкоди в межах цієї справи суд не вправі підміняти повноваження спеціально створеної територіальним органом Держпраці комісії, яка не встановила жодної неправомірності в діяннях ПП «Мева» і (або) його відповідальних осіб, що призвели що настання летального нещасного випадку на виробництві, натомість висновано, що зазначений нещасний випадок перебуває у причинно-наслідковому зв`язку винятково з діями загиблого водія ОСОБА_6 , який порушив локальний нормативно-правовий акт з питань охорони праці на цьому підприємстві.
Відповідно до положень ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Позивачі у справі не довели належними, достовірними і достатніми в своїй сукупності доказами в тому чому полягала неправомірність рішень, дій чи бездіяльності ПП «Мева» та (або) службових осіб зазначеного суб`єкта господарювання, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з наслідокм у вигляді завданої моральної шкоди, що є підставою для відмови у цьому позові.
Керуючись ст.258, 259, 264, 265, 268,354 ЦПК України,-
у х в а л и в:
У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Мева» про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 20.04.2026.
Суддя