СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 року Справа № 480/8946/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8946/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, і просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн. за тривалість проходження військової служби в бойових умовах на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 грн. за тривалість проходження військової служби в бойових умовах на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він є діючим військовослужбовцем, сержантом з матеріального забезпечення першої артилерійської батареї першого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та учасником бойових дій. 
При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що 22.11.2023 під час дії воєнного стану в Україні у віці 22 років був прийнятий на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Під час проходження військової служби у період воєнного стану ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується довідкою №2878 від 21.07.2025 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданою військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Також, позивач акцентує увагу суду на тому, що під час проходження військової служби, у період воєнного стану, він - ОСОБА_1 , перебував у полоні, що підтверджується витягами з наказів командира 4 БОП НГУ №49 мтд від 25.02.2022 та №1 від 02.01.2023, актами службових розслідувань Н-1 та Н-5.
При цьому, позивач просить суд врахувати, що він не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.
08.08.2025 позивач подав рапорт щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
У подальшому представником позивача було направлено до відповідача адвокатський запит від 12.09.2025 №3 про надання інформації щодо включення/не включення військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 , на підставі поданого ним рапорту, до наказів про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах на підставі пункту 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 №153.
Військова частина НОМЕР_1 НГУ листом від 16.09.2025 №25/183/2-П-289-Аз надала відповідь про те, що виплата одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 ОСОБА_1 не передбачена у зв`язку з наявністю лише 135 днів участі в бойових діях.
У зв`язку з вищенаведеним було подано скаргу та повторно отримано відмову з тих самих підстав, оформлену листом військової частини НОМЕР_1 НГУ від 08.10.2025 №2/3/2-1468-вн-2025.
На скаргу представника позивача, Головним управлінням Національної гвардії України надано відповідь від 28.10.2025 №27/27/10/1/2-П-8819, в якій зазначено, що за інформацією, наданою командуванням військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану, із числа осіб, які проходили строкову військову службу. Строк, протягом якого ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій на дату набрання чинності постановою, становить 135 днів. З огляду на викладене та враховуючи вимоги постанови, на момент звернення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не було підстав для нарахування та виплати йому одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах.
Вважаючи, що військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України протиправно відмовлено у виплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 26.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду суддею Савицькою Н.В., відкрито провадження по справі № 480/8946/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" №171/2026 від 24 лютого 2026 року та наказу в.о. голови Сумського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 №12-ОС, на підставі розпорядження керівника апарату №1894 від 05.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ №480/8946/25.
05.03.2026 справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Кунець О.М.
Ухвалою суду від 10.03.2026 суддею Кунець О.М. дану справу прийнято до свого провадження та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що на одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах мають право виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу, які на момент набрання чинності постанови були молодші 25 років та були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу (тобто не звільнені з військової службу) та брали безпосередню участь у бойових діях. Участь у бойових діях має становити не менш ніж 6 місяців станом на 13.02.2025 - дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153. Проте, з урахуванням періодів участі ОСОБА_1 у бойових діях, зазначених в довідці про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, виданої 21.07.2025 за вих. № 2878 відділенням кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 , за сукупністю складає менше шести місяців на дату набрання чинності вказаною постановою.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: 
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7) має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД від 21.12.2023 (а.с. 14). 
Відповідно до витягу з послужного списку ОСОБА_1 (а.с. 19) позивач у період з 23.04.2021 по 21.11.2023 проходив с т р о к о в у військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, а з 22.11.2023 по теперішній час проходить військову службу за к о н т р а к т о м у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що також не заперечується сторонами.
Згідно з виданою військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України довідкою від 21.07.2025 №2878 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України сержант ОСОБА_1 дійсно в період 24.02.2022 (один день), а в подальшому з 17.01.2024 по 18.01.2024, з 05.02.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 03.04.2024, з 12.04.2024 по 23.05.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024, з 16.01.2025 по 29.01.2025, з 08.02.2025 по 31.05.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в смт Гостомель Бучанського району Київської області, АДРЕСА_1 (а.с. 18).
Відповідно до витягу з наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2022 №49мтд (з.б.а.с. 9) позивач уважався таким, що знаходиться в полоні з 24.02.2022 під час виходу із пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) Національної гвардії України, а відповідно до витягу з наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.01.2023 №1 позивач уважається таким, що прибув із полону 31.12.2022 та знаходився на стаціонарному лікуванні в Державній установі "Головний медичний центр МВС України" (м. Київ) (а.с.9).
Згідно з актом № 188/23 про нещасний випадок (у тому числі поранення), затвердженим 18.08.2023 (Форма Н-1) (а.с 10) та актом розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що тривав в період з 24.02.2022 по 31.12.2022 (Форма Н-5) (з.б.а.с.11-13) нещасний випадок (у тому числі поранення) з старшим солдатом ОСОБА_1 , стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Відповідно до інформаційної довідки від 22.07.2025 за період проходження позивачем військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 інформація щодо притягнення останнього до кримінальної або адміністративної відповідальності відсутня (а.с. 16) 
Позивач звернувся до т.в.о. командира першого артилерійського дивізіону майора ОСОБА_2 із рапортом від 08.08.2025, в якому просив клопотання перед вищим командуванням щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11.02.2025 №153 (а.с. 15).
Проте відповіді відповідачем надано не було. 
В подальшому представником позивача було направлено до відповідача адвокатський запит від 12.09.2025 №3, в якому адвокат просила надати інформацію чи включався ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 до наказів про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах на підставі пункту 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 №153 (а.с. 21).
За результатами розгляду адвокатського запиту від 12.09.2025, Військова частина НОМЕР_1 листом від 16.09.2025 №25/183/2-П-289-Аз повідомила, що з урахуванням вимог зазначених у листі Головного управління НГУ (вих. від 04.09.2025 № 27/13/3/02-30454-2025), довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях (за сукупністю 135 днів), витягу з наказу командира частини від 22.11.2023 року № 63 (по особовому складу) про прийняття на військову службу за контрактом, виплата одноразової грошової винагороди не передбачена умовами Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 (зі змінами) (а.с. 22).
На звернення представника позивача від 07.10.2025, військова частина НОМЕР_1 листом від 08.10.2025 №2/3/2-1468-вн-2025 надала відповідь з аналогічним змістом, що викладений в листі від 16.09.2025 №25/183/2-П-289-Аз, та повідомила, що у раз незгоди з відповіддю, її можна оскаржити в порядку визначеному статтею 16 Закону України "Про звернення громадян" (а.с. 23).
У подальшому на скаргу представника позивача, Головне управлінню Національної гвардії України листом від 28.10.2025 №27/27/10/1/2-П-881 повідомило, що за інформацією наданою командуванням військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану, із числа осіб, які проходили строкову військову службу. Строк, протягом якого ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій на дату набрання чинності постановою, становить 135 днів, тому на момент звернення позивача до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не було підстав для нарахування та виплати йому одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (а.с. 24).
Вважаючи, що військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України протиправно не виплачено одноразову грошову винагороду за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались у даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно зі статтею 67 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який триває й до теперішнього часу.
На підставі статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає, зокрема,: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232 проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Згідно з частиною шостою статті 2 Закону № 2232 передбачені види військової служби, зокрема, базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу.
Як визначено частиною сьомою статті 2 Закону № 2232 базову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.
На підставі частини першої статті 4 Закону № 2232 Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом
призову (направлення) громадян України на військову службу;
прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону № 2232 (встановлено, що базова загальновійськова підготовка для громадян, визначених підпунктом 7 пункту 2 розділу ІІ Закону № 3633-IX від 11.04.2024, розпочинається з 1 вересня 2025 року) базова загальновійськова підготовка проводиться з метою здобуття громадянами України військово-облікової спеціальності, навичок і умінь, необхідних для виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону № 2232 для проходження базової військової служби направляються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі (жіночої статі - добровільно), яким до дня відправлення на базову військову службу виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку. Зазначені громадяни України можуть один раз обрати рік проходження базової військової служби до досягнення ними 24-річного віку.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку призовників, у добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.
На підставі частини першої статті 20 Закону № 2232 на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби:
особи рядового складу з числа військовослужбовців базової військової служби, які пройшли базову загальновійськову підготовку, проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, фахову передвищу, професійну (професійно-технічну), повну або базову загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі та/або пройшли базову загальновійськову підготовку - на військову службу за контрактом осіб рядового складу.
11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 153 Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, якою затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі Постанова № 153)
Пунктом 2 Постанови № 153 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі Порядок № 153).
Відповідно до пункту 3 Постанови № 153 встановлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;
Збройні Сили;
Національна гвардія;
Державна прикордонна служба;
Міністерство оборони;
Міністерство внутрішніх справ;
військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Згідно з пунктом 4 Постанови № 153 встановлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 153 цей Порядок визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Держприкордонслужбі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) та особливості залучення під час воєнного стану на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу громадян України віком від 18 до 25 років, проходження ними військової служби, а також створення для цього відповідних умов.
Метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Як визначено пунктом 2 Порядку № 153 під час воєнного стану в рамках реалізації експериментального проекту на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу строком на один рік можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 до 25 років (далі - окремі категорії громадян).
На підставі пункту 7 Порядку № 153 контракт з окремими категоріями громадян укладається строком на один рік з обов`язковою умовою безпосередньої участі таких громадян у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців протягом дії контракту (…).
Відповідно до пункту 13 Порядку № 153 (…) однією з обов`язкових умов проходження військової служби є безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком не менше шести місяців за сукупністю протягом дії контакту (…).
Згідно з пунктом 15 Порядку № 153 військовослужбовцям, які уклали контракт відповідно до цього Порядку, виплачується одноразова грошова допомога після укладення контракту, проходження відповідної підготовки та вступу до виконання обов`язків за посадою у військових частинах відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії або Адміністрацією Держприкордонслужби (далі - одноразова грошова допомога), у розмірі 1 млн. гривень, яка виплачується трьома частинами:
перша частина 200 000 гривень протягом п`яти робочих днів після підписання контракту та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку призначений;
друга частина 300 000 гривень протягом п`яти робочих днів після проходження відповідної підготовки та залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань, про що оголошується наказом командира військової частини;
третя частина 500 000 гривень у день виключення із списків особового складу військової частини, а у разі продовження військової служби за новим контрактом - в останній день дії контракту, укладеного відповідно до цього Порядку.
Суд звертає увагу, що застосовним у даними випадку є саме пункти 3,4 Постанови № 153, оскільки Порядок № 153 передбачає укладення контракту за відповідною формою, натомість, вказані пункти Постанови № 153 регламентують випадки укладення контракту до набрання законної сили відповідними Постановою та Порядком.
Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень можлива виключно за умови дотримання одночасно встановлених Постановою № 153 вимог:
- особа рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби,
- до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану;
- проходять військову службу, тобто є діючими військовослужбовцями на дату набрання чинності Постанови № 153 (13.02.2025);
- брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;
- строк участі в бойових діях в сукупності становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановою (13.02.2025), або строк менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025) у зв`язку із, зокрема, перебуванням та звільненням військовослужбовця з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).
Як свідчать матеріали справи, позивач:
- є особою сержантського складу Національної гвардії України;
- до набрання чинності Постановою № 153 під час воєнного стану уклав контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України (22.11.2023) у віці до 25 років;
- на час набрання чинності Постановою № 153 (13.02.2025) проходив військову службу, тобто був діючим військовослужбовцем (а.с. 19);
- брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в смт. ГостомельЮ Бучанського району, Київської області, с. Спірне, с. Івано-Дар`ївка Бахмутського району Донецької області, с. Макіївка, Сватівського району Луганської області в періодах 24.02.2022, з 17.01.2024 по 18.01.2024, з 05.02.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 03.04.2024, з 12.04.2024 по 23.05.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024, з 16.01.2025 по 29.01.2025, з 08.02.2025 по 31.05.2025 (а.с. 18, 14).
- в результаті ворожих атак та боїв за позицію на летовищі у селищі Гостомель Бучанського району Київської області, а також у зв`язку з закінченням боєприпасів позивач 24.02.2022 потрапив до полону військ агресора (з.б.а.с. 9, з.б.а.с. 10, з.б.а.с. 12), звідки прибув 31.12.2022 (а.с. 9);
- не притягався до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення, та дисциплінарної відповідальності (а.с. 16).
Відповідач заперечує право позивача на отримання одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови № 153, оскільки строк, протягом якого ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій на дату набрання чинності постановою, становить 135 днів, тобто за сукупністю менше шести місяців.
Проте, ці доводи є неприйнятими, а відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу зазначеної винагороди з цих підстав є протиправною, оскільки як вже зазначалося відповідно до абзацу четвертого пункту 4 Постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із, зокрема їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі. 
Так, позивач брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій на дату набрання чинності постановою строком менше шести місяців у зв`зку з тим, що під час проходження строкової військової служби 24.02.2022, в результаті ворожих атак та боїв за позицію на летовищі у селищі Гостомель Бучанського району Київської області, а також у зв`язку з закінченням боєприпасів він потрапив до полону військ агресора, звідки його було звільнено 31.12.2022. 
У подальшому, під час дії воєнного стану, 22.11.2023 у віці до 25 років (22 роки), ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України, на якій перебуває і до теперішнього часу, тому до нього є застосовними вищезазначені положення Постанови № 153.
Щодо визначення відповідачу обов`язку нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови № 153, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини другої та частини четвертої статті 245 КАС України суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення на користь позивача лише за умови, що:
позивач виконав усі вимоги закону для отримання відповідного рішення;
орган влади не має дискреції, тобто не має права обирати між кількома варіантами поведінки.
Якщо ж для вирішення питання орган влади повинен здійснити оцінку документів, перевірити їх відповідність, витребувати додаткові відомості, усунути розбіжності або використати інші інструменти, що належать до його компетенції, суд не вправі підміняти собою адміністративний орган, а має лише зобов`язати його розглянути заяву та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Така позиція є усталеною і узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13, та у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 520/12333/21, від 09 травня 2024 року у справі № 580/3690/23, від 08 грудня 2025 року в справі № 420/13975/24.
Крім того, вказана правова позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №360/2034/25.
Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, враховуючи, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови № 153.
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідає умовам нарахування та виплати одноразової грошової винагороди, визначеним пунктами 3,4 Постанови № 153, тому суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови № 153 
Щодо вимог про виплату винагороди із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, суд зазнає наступне.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація), визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 за №44 (далі Порядок №44).
За правилами пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Пунктами 4, 5 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Разом з цим пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Отже, з аналізу наведених норм слідує, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.06.2020 у справі № 825/761/17.
З урахуванням зазначеного нарахування та виплата позивачу спірної одноразової грошової винагороди має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, а тому позовні вимоги у відповідній частині також підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразову грошову винагороду за тривалість проходження військової служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець