ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 р. 	Справа № 520/14591/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., м. Харків, повний текст складено 21.08.25 у справі № 520/14591/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі за текстом також – відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови у зарахуванні періоду служби в ДСНС України з 25.03.2016 по 15.03.2022 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової відпустки;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області зарахувати вказаний період служби в ДСНС України з 25.03.2016 по 15.03.2022 до стажу служби в поліції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо набуття позивачем спірного стажу, застосовує законодавство, яке втратило чинність, а саме: Закон України «Про правові засади цивільного захисту» від 24.06.2004 (№ 1859-IV), який втратив чинність з 01.07.2013; Закон України «Про війська цивільної оборони України» від 03.02.1993 (№ 2974-ХІІ), який втратив чинність з 01.07.2013; Постанову Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 629 «Про затвердження Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», яка втратила чинність з 10.09.2013. Отже, суд першої інстанції, аналізуючи правові норми, дійшов незаконного та необґрунтованого висновку, який ґрунтується на нормах права, що втратили чинність.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) з 25.03.2016 (наказ № 126 о/с від 25.03.2016 р.) по 15.03.2022 (наказ № 111 о/с від 15.03.2022 р.), з якої був звільнений до запасу Збройних сил України.
ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції згідно наказу №509 о/с від 21.11.2023 Головного управління Національної поліції в Харківській області, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 .
Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Харківській області із рапортом щодо зарахування до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки періоду служби в ДСНС України з 25.03.2016 по 15.03.2022.
Головне управління Національної поліції в Харківській області листом від 31.03.2025 повідомило позивача, що у статті 78 Закону України “Про Національну поліцію” зазначений вичерпний перелік посад (періодів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції. Повідомлено, що період служби позивача в ДСНС України з 25.03.2016 по 15.03.2022 зарахувати до стажу служби в поліції немає законних підстав.
Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у незарахуванні періоду служби в ДСНС України з 25.03.2016 по 15.03.2022 до стажу служби в поліції, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, визначений частиною другої статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", є вичерпним, не зазначення в ньому служби в Міністерстві надзвичайних ситуацій України, органах та підрозділах цивільного захисту є підставою для не зарахування періоду такої служби до стажу служби в поліції.
Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами частин 1 та 2 статті 59 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі - Закон України № 580-VIII) передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 1 статті 60 Закону України № 580-VIII встановлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 78 Закону України № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Таким чином, аналізуючи наведені вище приписи законодавства, є підстави дійти висновку, що визначення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки відбувається із розрахунку саме стажу служби в поліції, до якого враховуються виключно повні роки вислуги років.
Як уже зазначалося вище, в частині 2 статті 78 Закону України № 580-VIII наведено виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а також служба в самій поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду.
Разом із тим Кодекс цивільного захисту України (далі – КЦЗУ) регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (ст. 1 КЦЗУ).
Частинами 1-4 ст. 101 КЦЗУ визначено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.
Час проходження особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту зараховується до їхнього страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 КЦЗУ особам, які проходять службу цивільного захисту, присвоюються спеціальні звання.
Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (далі - Положення № 593).
Відповідно до п. 3 Положення № 593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Пунктом 95 Положення № 593 визначено, що особам, які проходять службу у військових формуваннях, правоохоронних та інших державних органах або перебувають у запасі Збройних Сил чи інших військових формувань (далі - перебування у запасі) і яких приймають на службу цивільного захисту на посади, за якими штатом (штатним розписом) передбачено відповідне спеціальне звання, присвоюються в порядку переатестування спеціальні звання служби цивільного захисту, відповідні тим військовим або спеціальним званням, які вони мають на час прийняття на службу цивільного захисту. У разі прийняття на службу цивільного захисту осіб, які перебувають у запасі та мають, крім військового, інше спеціальне звання, їм присвоюється в порядку переатестування спеціальне звання служби цивільного захисту, рівноцінне вищому із зазначених звань, а особам, які призначаються на посади, що заміщуються особами вищого начальницького складу, допускається присвоєння спеціального звання служби цивільного захисту середнього та старшого начальницького складу на один ступінь вище наявного військового або спеціального звання, яке вони мають. Строк вислуги у спеціальному званні служби цивільного захисту обчислюється для осіб, яким присвоєно таке спеціальне звання у порядку переатестування, від дня видання наказу про присвоєння військового або іншого спеціального звання, яке вони мали до переатестування. Особам, які раніше проходили службу цивільного захисту, під час повторного прийняття на таку службу враховується раніше присвоєне спеціальне звання служби цивільного захисту. Під час присвоєння зазначеним особам чергового спеціального звання до строку вислуги у спеціальному званні зараховується вислуга у такому званні до звільнення із служби цивільного захисту.
Отже, з аналізу наведених вище приписів норм права випливає, що як служба в поліції, так і служба цивільного захисту, є державною службою особливого характеру.
Таким чином, не зважаючи на те, що служба цивільного захисту та військова служба є різними видами державної служби особливого характеру, а в чинному законодавстві прямо не вказано, що служба в органах та підрозділах цивільного захисту є військовою службою, колегія суддів зауважує, що саме такою “прогалиною” в законодавстві є той факт, що відповідно до частини 2 статті 78 Закону України № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу Збройних Сил України та Цивільній обороні України, і немає посилань на службу в органах цивільного захисту, яка має аналогічний правовий статус і виконує аналогічні обов`язки з органами Цивільної оборони України.
Водночас зміст Положень щодо проходження служби в поліції та в органах цивільного захисту доводить, що ці служби спрямовані на захист населення, особам, які проходять службу в поліції та в органах цивільного захисту, присвоюються спеціальні звання, проходження служби унормовано дотриманням Дисциплінарного статуту.
Матеріали справи підтверджено, що позивач проходив службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) з 25.03.2016 (наказ № 126 о/с від 25.03.2016 р.) по 15.03.2022 (наказ № 111 о/с від 15.03.2022 р.), з якої був звільнений до запасу Збройних сил України.
Колегія суддів зазначає, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб державної пожежної охорони та служби цивільного захисту та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист” та Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Відтак період роботи позивача в ДСНС України є військовою службою в органах цивільного захисту, а тому має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, та повинна зараховуватися до стажу служби в поліції.
Також на теперішній час відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ, оскільки вона є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на позивача поширюється дія пункту 2 частини 2 статті 78 Закону України № 580-VIII, згідно з яким служба в Цивільній обороні України зараховується до стажу служби в поліції.
Окрім того, відповідно п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ, оскільки вона є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно - рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності, а тому перебування на службі в органах надзвичайної ситуації зараховується до стажу служби в національній поліції також на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України № 580-VIII.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні позивачу періоду служби в ДСНС України з 25.03.2016 по 15.03.2022 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової відпустки, діяв не відповідно до вимог чинного законодавства.
Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, в даному випадку є помилковими, враховуючи, що спірні правовідносини, які були предметом розгляду в суді касаційної інстанції у вказаній справі, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.
Отже, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі статтею 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів, виходячи з того, що Другим апеляційним адміністративним судом скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, уважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн (1211,20 грн за подання позовної заяви + 1816,80 грн за подання апеляційної скарги). 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі № 520/14591/25 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка виразилась у незарахуванні періоду служби ОСОБА_1 в ДСНС України з 25.03.2016 по 15.03.2022 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової відпустки.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області зарахувати період служби ОСОБА_1 в ДСНС України з 25.03.2016 по 15.03.2022 до стажу служби в поліції.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова